№ 207/229/26 
№ 1-кп/207/204/26 

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року  Південний районний суд міста Кам`янського у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 без участі сторін кримінального провадження, розглянувши в приміщенні Південного районного суду міста Кам`янського у спрощеному провадженні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026046780000005 від 09 січня 2026 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Зоря Васильківського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого повну загально середню освіту, одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 на посаді старшого стрільця-вогнеметника 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону, у військовому званні «старший солдат»,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем в посаді старшого стрільця-вогнеметника 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 8 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону, військової частини НОМЕР_1 , вчинив кримінальний проступок проти життя та здоров`я особи.
Так, 09.01.2026, приблизно о 09 год. 00 хв., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де вживав алкогольні напої спільно зі своєю знайомою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (яка перебувала в гостях в останнього у період часу з 07.01.2026 по 09.01.2026). В ході вживання алкогольних напоїв, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виник словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_3 виник прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 .
З метою реалізації прямого умислу на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, ОСОБА_3 , перебуваючи в кухні вказаного будинку, знаходячись обличчям до потерпілої на відстані витягнутої руки, тримаючи кухонну сокиру у правій руці, схопив лівою рукою потерпілу ОСОБА_4 та, розвернувши її спиною до себе, почав душити за шию лівою рукою та приставив лезо сокири до шиї останньої, спочатку з правого боку, потім з лівого. В подальшому, продовжуючи реалізовувати свій прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 , тримаючи потерпілу ОСОБА_4 лівою рукою за шию, вийшов з будинку до подвір`я свого будинку, у цей час потерпіла намагалась вирватись та зробила декілька кроків від ОСОБА_3 . Останній схопив ОСОБА_4 рукою за капюшон та потягнув до себе, внаслідок чого потерпіла впала на землю. В подальшому ОСОБА_3 , перебуваючи ліворуч від потерпілої, схопив правою рукою за волосся на потиличній частині голови та почав бити головою потерпілої ОСОБА_4 об землю. Далі, продовжуючи реалізовувати свій прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 , тримаючи потерпілу ОСОБА_4 лівою рукою за шию, вийшов з подвір`я свого будинку на вулицю. Перебуваючи біля хвіртки, потерпіла вирвалась від ОСОБА_3 . Далі ОСОБА_3 , перебуваючи обличчям до потерпілої ОСОБА_4 на відстані витягнутої руки, тримаючи милицю у лівій руці, наніс їй один удар милицею в лобну ділянку голови, внаслідок чого потерпіла впала на землю. Після цього ОСОБА_3 нахилився до потерпілої ОСОБА_4 та, перебуваючи на відстані витягнутої руки, наніс їй один удар кулаком правої руки в ділянку лівого ока.
В результаті своїх протиправних дій, ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синців, саден та рани на голові, саден на шиї, синців на тулубі, синців на обох верхніх та обох нижніх кінцівках, садна на лівій нижній кінцівці, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки (п.п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу №6, МОЗ України від 17.01.1995 року).
Таким чином, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Згідно з ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.
Обвинувальний акт надійшов до суду разом з реєстром матеріалів досудового розслідування, заявою обвинуваченого ОСОБА_3  щодо визнання своєї винуватості, згодою із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження та згодою на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, складеною в присутності захисника ОСОБА_5 .
Вирішуючи питання про можливість розгляду обвинувального акту в спрощеному провадженні, суд враховує те, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і надав згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності.
Відповідно до заяви обвинуваченого  ОСОБА_3 , яку він підписав в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,  ОСОБА_3  визнав повністю, погодився із встановленими під час досудового розслідування обставинами кримінального проступку, викладеними в обвинувальному акті, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, надав згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.
Судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст обставин кримінального проступку та наслідки розгляду кримінального провадження у спрощеному провадженні, передбачені ч.2 ст.302 КПК України, щодо позбавлення права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, і сумніви у добровільності його позиції у суду відсутні.
За таких обставин, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає доведеним те, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується  ОСОБА_3  мало місце.
Дії обвинуваченого  ОСОБА_3  правильно кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України - як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.
Також судом досліджені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий, в реєстрі у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за медичною допомогою не звертався, за місцем мешкання характеризується, як агресивний та неврівноважений чоловік. 
У відповідності до вимог ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
При визначенні обвинуваченому  ОСОБА_3  міри покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, що вчинене ним кримінальне правопорушення відноситься відповідно до ст. 12 КК України до кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого  ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. 
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого  ОСОБА_3 , судом не встановлено. 
З урахуванням вищевикладеного, враховуючи майновий стан обвинуваченого, суд приходить до висновку, що до обвинуваченого  ОСОБА_3  необхідно застосувати покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України. 
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Запобіжний захід  ОСОБА_3  не обирався. 
Керуючись ст.ст. 100, 302, 368, 370, 374, 381, 382 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. 

Запобіжний захід  ОСОБА_3  не обирався. 
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Південного районного суду міста Кам`янського, на кухонну сокиру з дерев`яною ручкою, яку поміщено до спец. пакету НПУ № WAR 1847967 та вилучено до ВП № 2 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Речові докази, які передані на зберігання до камери схову речових доказів ВП №2 Кам`янського РУП, а саме: 
- кухонну сокиру з дерев`яною ручкою, яку поміщено до спец. пакету НПУ № WAR 1847967 (квитанція: № 443/19, порядковий №1768) – знищити.

Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
З інших підстав на вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Південний районний суд міста Кам`янського протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. 
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1