Справа № 134/1838/25
1-кп/134/36/2026
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2026 року   селище Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого – адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Крижопіль Вінницької області кримінальне провадження, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12025025190000072 від 10 червня 2025 року, про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль Тернопільської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, розлученого, маючого на утриманні сина 2016 року народження, раніше судимого: 20.07.2023 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, звільнений на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки; 22.02.2024 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 309, ст. ст. 71, 72 КК України до покарання у виді 5 (п`ять) років 2 (двох) місяців позбавлення волі; 01.05.2024 року вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі, ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.12.2024 року на підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнено від покарань, призначених вироками Дніпровського районного суду м. Києва від 20.07.2023 року та Деснянського районного суду м. Києва від 01.05.2024 року, та вважати засудженим за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 22.02.2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 (двох) років обмеження волі;20.02.2025 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 289, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 (трьох) років обмеження волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_5 , відбуваючи покарання у виді обмеження волі у Державній установі «Крижопільський виправний центр (№113)» згідно вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 20.02.2025 року за ч. 1 ст. 289 КК України, діючи умисно, посягаючи на встановлені чинним законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст. ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року № 60/9ВР, достовірно знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів на території України та відповідальність за їх незаконний обіг , так як в минулому, відповідно до вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 22 лютого 2024 року засуджувався за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, з метою вчинення кримінального правопорушення, у невстановлену дату, час та місце, але не пізніше 09.06.2025 року незаконно придбав без мети збуту, наркотичну речовину, обіг якої обмежено, а саме «Канабіс», а також особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено – «PVP». Після чого зберігав їх при собі в кишені штанів, без мети збуту. 09.06.2025 року біля 11 години на території парку Крижопільської окружної лікарні інтенсивного лікування, яка знаходиться за адресою: вул. Данила Нечая, 10, селища Крижопіль Тульчинського району Вінницької області, ОСОБА_5 був зупинений працівниками поліції та добровільно видав останнім наявні при ньому зазначені наркотичні та психотропні речовини. Дані речовини згідно висновку експерта, а саме: наркотичний засіб, обіг якого обмежено - «Канабіс», загальна маса якого – 1,98 г становить великі розміри та психотропна речовина, обіг якої заборонено – «PVP», загальна маса якої 8,4461 г. становить великі розміри. 
Таким чином, ОСОБА_5 своїми незаконними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, що виразилися у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні наркотичного засобу без мети збуту та незаконному придбані, зберіганні, перевезенні психотропної речовини у великих розмірах, без мети збуту.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 повністю визнав свою вину в обвинуваченні, визнаному судом доведеним, та підтвердив вищевикладені обставини вчинення кримінального правопорушення. При цьому показав, що дійсно09 червня 2025 року біля 11 години він був на території лікарні селища Крижопіль. Коли йшов по алеї парку, що на території лікарні, то біля алеї побачив згорток, який замотаний ізолентою, та вирішив його взяти, думав, що ізолента пригодиться ще, коли підняв його і поставив в кишеню штанів то пішов далі, десь через пару метрів, як він пройшов від того місця, де знайшов згорток, до нього підійшли працівники поліції і запитали чи має він щось заборонене. Він витягнув з кишені все, що у нього було і показав працівникам поліції в тому числі і знайдений згорток. Тоді працівники поліції викликами оперативно-слідчу групу і вони почали оформляти протокол про те, що у нього знайшли. Від працівників поліції він взнав, що було у згортку. Вони його розмотали, а там були пакети із вмістом речовини рослинного походження і порошкоподібна речовина.
Крім зізнавальних показань обвинуваченого, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується і іншими дослідженими судом доказами, зокрема:
- протоколом огляду місця події від 09 червня 2025 року, з якого слідує, що огляд розпочато 09 червня 2025 року об 11 годині 38 хвилин, в присутності двох понятих та ОСОБА_5 та об`єктом огляду є територія Крижопільської ОЛІЛ, що знаходиться за адресою: вул. Данила Нечая, 10, с-ще Крижопіль Тульчинського району Вінницької області, а саме територія парку, де ОСОБА_5 , який відбуває покарання в ДУ «Крижопільський виправний центр», добровільно видав із кишені своїх штанів згорток, в якому знаходилися - один поліетиленовий пакет із кремоподібною речовиною білого кольору та два поліетиленових пакета із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору;
- висновком експерта № СЕ-19/102-25/13772-НЗПРАП від 02 липня 2025 року, згідно якого надана на експертизу речовина рослинного походження є канабісом, який відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, маса якого становить 1,98 г (у перерахунку на висушену речовину);
- висновком експерта № СЕ-19/102-25/14704-НЗПРАП від 04 серпня 2025 року, згідно якого: в речовині, масою 2,7548 г, що знаходиться у полімерному пакеті розміром сторін 55 мм на 38 мм, з пазовою застібкою та смугою фіолетового кольору, міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено – PVP, масою 2,2625 г; в речовині, масою 10,2352 г, що знаходиться у полімерному пакеті розміром сторін 86 мм на 52 мм, з пазовою застібкою та смугою фіолетового кольору, міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено – PVP масою 8,4461 г.
Крім того, стороною обвинувачення надано висновок експерта № СЕ-19/102-25/13771-НЗПРАП від 08.07.2025 року, відповідно до якого надана на експертизу кремоподібна речовина білого кольору, масою 4,9509 г – наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів не містить.
Наведені вище докази вини ОСОБА_5 отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема події кримінальних правопорушень (час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінального правопорушення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст. ст. 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення поза розумним сумнівом.
Дослідивши під час судового розгляду всі обставини кримінального провадження, оцінивши відповідно до ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ухвалення обвинувального вироку), суд дійшов висновку про доведення у ході судового розгляду винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні наркотичного засобу, без мети збуту, незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні психотропної речовини у великих розмірах, без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.
Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за наведених у вироку обставин знайшла своє підтвердження, та суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 309 КК України як незаконне придбання, зберігання, перевезення наркотичного засобу, без мети збуту, незаконне придбання, зберігання, перевезення психотропної речовини у великих розмірах, без мети збуту.
Норма ч. 2 ст. 50 КК України регламентує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, зокрема засудженими.
Відповідно до положення ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Отже, згідно з положеннями ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Судом в ході судового розгляду встановлено обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого – щире каяття та визнання вини.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує те, що він вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості під час відбуття покарання у виді обмеження волі, відомості про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за вчинення умисних корисливих злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі, судимість за які не знята та не погашена, має на утриманні неповнолітню дитину, за місцем відбування покарання в ДУ «Крижопільський виправний центр (№113)» зарекомендував себе негативно, до дисциплінарної відповідальності притягувався п`ять раз, заохочень не має. Злочин у даній справі обвинувачений вчинив не відбувши покарання, призначене йому попереднім вироком. 
Така поведінка обвинуваченого ОСОБА_5 красномовно свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень та вказує на очевидне його небажання стати на шлях виправлення та перевиховання.
Визначаючи вид покарання ОСОБА_5 , суд, окрім наведених вище обставин, також враховує характер вчинених злочинних дій, всі відомості про особу обвинуваченого, його поведінку до та після вчинення кримінального правопорушення, і приходить до висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства та йому слід призначити покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі.
Таким чином, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочинних дій, зокрема, часткове визнання своєї винуватості, беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є не тяжким злочином, особу обвинуваченого, те, що він неодноразово судимий, не працював офіційно до засудження, вчинив кримінальне правопорушення під час відбування покарання, враховуючи пом`якшувальні обставин та наявність обтяжуючих покарання обставини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно обрати покарання в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України у виді 1 року позбавлення волі.
Визначаючи такий вид покарання судом враховуються положення ст. 50 КК України, а саме, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, попередження вчиненню ним та іншими особами нових злочинів.
Тому суд вважає достатнім і доцільним для виправлення і перевиховання призначити покарання у виді позбавлення волі з частковим приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 20 лютого 2025 року у виді обмеження волі із застосуванням положень ст. 71, ст. 72 КК України. При цьому, для часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 20 лютого 2025 року необхідно перерахувати покарання у виді обмеження волі на покарання у виді позбавлення волі на підставі п. «б» ч. 1 ст. 72 КК України з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.
На переконання суду саме такий захід примусу зможе забезпечити досягнення мети покарання і буде відповідати загальним засадам призначення покарання, є необхідним для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як ним так і іншими особами.
При призначенні остаточного покарання, на підставі вищезазначеного, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень статті 69 КК України (призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом) та статті 75 КК України (звільнення від відбування покарання з випробуванням).
Крім того, з метою забезпечення виконання вироку обвинуваченому ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня вступу вироку в законну силу, зарахувавши відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 08 січня 2026 року по день набрання вироком законної сили включно з розрахунку: день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Цивільний позов не заявлявся.
Згідно ст.124 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати по справі, пов`язані із залученням експертів, в загальній сумі 12479,60 грн. слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави. 
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, у зв`язку з припиненням потреби, арешт, накладений на майно згідно ухвали слідчого судді від 10 червня 2025 року - слід скасувати після набрання вироком законної сили. 
Долю речових доказів, які визнанні та приєднанні до кримінального провадження постановою старшого дізнавача СД ВП №1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області від 10 червня 2025 року, вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України. 
Керуючись ст. ст. 368, 373-376, 395 КПК України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 20 лютого 2025 року, з урахуванням п.п. б п.1 ч. 1 ст. 72 КК України, та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.
Обрати ОСОБА_5 міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня вступу вироку в законну силу, зарахувавши відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 08 січня 2026 року по день набрання вироком законної сили включно з розрахунку: день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 12479 (дванадцять тисяч чотириста сімдесят дев`ять) гривень 60 копійок.
Арешт, накладений на майно згідно ухвали слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 10 червня 2025 року - скасувати.
Речові докази по справі:
- сейф пакет 200254163 із вмістом невідомої кремоподібної речовини в кількості 4,9509 грам, який переданий на зберігання ВП №1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області (номер книги обліку речових доказів – 296, порядковий номер - 73) – знищити;
- сейф пакет 5691072 із вмістом рослини – канабіс в кількості 1,98 грам, який переданий на зберігання ВП №1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області (номер книги обліку речових доказів – 295, порядковий номер - 26) – знищити;
- сейф пакет 8889142 із вмістом порошку - PVP в кількості 10,7086 грам, який переданий на зберігання ВП №1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області (номер книги обліку речових доказів – 295, порядковий номер - 28) – знищити.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Крижопільський районний суд Вінницької області протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення вироку, а для особи, яка перебуває під вартою, з моменту вручення їй копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення, особам, які не були присутні при проголошенні вироку, його копія не пізніше наступного дня направити поштою.

Суддя