УХВАЛА
4 червня 2025 року
м. Київ
справа № 234/8811/14-ц
провадження № 61-6474ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В., Фаловської І. М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 4 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Біленьківської селищної ради, виконавчого комітету Краматорської міської ради, ОСОБА_3  про виділ в натурі земельної ділянки, визначення меж та встановлення порядку користування земельною ділянкою, визнання недійсними, незаконними та скасування рішень,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , Біленьківської селищної ради, виконавчого комітету Краматорської міської ради, ОСОБА_3 про виділ в натурі земельної ділянки, визначення меж та встановлення порядку користування земельною ділянкою, визнання недійсними, незаконними та скасування рішень.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 
2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 4 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернено скаржнику.
13 травня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 4 квітня 
2025 року.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження в частині оскарження рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 
2024 року, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 389 Цивільного процесуального кодексу 
(далі - ЦПК) України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Тлумачення частини першої статті 389 ЦПК України дає підстави для висновку про те, що рішення суду першої інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку після його апеляційного перегляду.
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - Реєстр).
Відповідно до матеріалів касаційної скарги та відомостей Реєстру
рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 
2024 року не переглядалося в апеляційному порядку.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2024 року судом апеляційної інстанції не переглядалося, у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції відмовляє.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження в частині оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 4 квітня 2025 року, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Дніпровським апеляційним судом постановлено оскаржувану ухвалу 4 квітня
2025 року, тобто останнім днем касаційного оскарження цієї ухвали є 5 травня 
2025 року.
Заявник звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою 13 травня 2025 року, тобто з пропуском строку, встановленого статтею 390 ЦПК України, проте
не заявляє клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та не надає доказів, які свідчать про поважність причин пропуску строку касаційного оскарження. Можливість вирішення цього питання за відсутності заяви про поновлення строку, за власною ініціативою суду, законом не передбачено.
Відповідно до пункту 8 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинна бути зазначена дата отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується.
Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.
Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
Враховуючи викладене, заявник має право надіслати на адресу суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням підстав для поновлення такого строку та надати належні докази на підтвердження поважності причин пропуску цього строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 
частини другої статті 394 цього Кодексу.
Крім того, відповідно до частини першої статті 391 ЦПК України касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено найменування суду, до якого подається скарга.
У касаційній скарзі зазначено, що така подається до Верховного Суду України.
Відповідно до частини першої статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції
у цивільних справах є Верховний Суд.
Згідно з частиною другою статті 37 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»
у складі Верховного Суду діють: 1) Велика Палата Верховного Суду; 2) Касаційний адміністративний суд; 3) Касаційний господарський суд; 4) Касаційний кримінальний суд; 5) Касаційний цивільний суд.
Отже, у касаційній скарзі неправильно зазначено найменування суду, до якого вона подається.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає касаційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.
Проте ОСОБА_1 не зазначив відповідних відомостей щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків за його наявності або номеру і серії паспорта; адреси електронної пошти (за наявності); наявності або відсутності електронного кабінету.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).
Заявником у касаційній скарзі не зазначено відповідних відомостей щодо відповідача ОСОБА_2 .
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3
частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень) (пункт 5 частини другої 
статті 392 ЦПК України).
Згідно з пунктом 6 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено клопотання особи, яка подає скаргу.
Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:
1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду;
3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд;
4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї 
статті (стаття 409 ЦПК України).
Ураховуючи те, що заявнику відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою в частині оскарження рішення Індустріального районного 
суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2024 року у цій справі, заявникові необхідно уточнити зміст клопотання скарги з урахуванням статті 409 ЦПК України та повноважень суду касаційної інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються: копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.
До касаційної скарги додано копії касаційної скарги у трьох примірниках, однак за вимогами пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України заявник має надати копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи. Крім того, до копій має долучити копії доданих до касаційної скарги матеріалів.
За таких обставин заявнику необхідно подати до Верховного Суду виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України, в якій уточнити зміст викладеного клопотання з урахуванням статті 409 ЦПК України та повноважень суду касаційної інстанції, навести обґрунтування того, в чому полягає порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, що призвело до ухвалення оскаржуваного судового рішення, а також надати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. 
Оскільки касаційна скарга у відповідній частині оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, вона відповідно до вимог частини другої 
статті 393 ЦПК України залишається без руху.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження рішення Індустріального районного 
суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2024 року. 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 4 квітня 2025 року залишити без руху.
Надати заявнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.
Якщо заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та доказів, що підтверджують поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, не буде подано заявником у зазначений строк, це є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.
У разі невиконання у встановлений судом строк інших вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною і підлягатиме поверненню.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                  С. О. Карпенко
       В. В. Сердюк
       І. М. Фаловська