ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/40406/23                                                                       Головуючий у 1 інстанції: Колеснікова І.С. 
                                                                                  Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  15 грудня 2025 року                                                                                        м. Київ
   Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                  Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                    Аліменка В.О.
                                                             Ключковича В.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у м.  Києві щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , оформленої листом №29469-28308/М-02/8-2600/23 від 28.08.2023 року з 03.08.2011 року з урахуванням складових заробітної плати, в тому числі, сум допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві з 03.08.2011  року здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ,  включивши до сум заробітної плати, з якої нараховується пенсія, суми, з яких сплачувались страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне (соціальне) страхування, з урахуванням відомостей, які зазначенні в довідці №226-2-7/174 від 28.07.2011  року виданої Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, в тому числі сум матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у м.  Києві щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 ,  оформленої листом №29469-28308/М-02/8-2600/23 від 28.08.2023 року з урахуванням складових заробітної плати, в тому числі сум допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві з 01.08.2023  року здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ,  включивши до сум заробітної плати, з якої нараховується пенсія, суми, з яких сплачувались страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне (соціальне) страхування, з урахуванням відомостей, які зазначенні в довідці №226-2-7/174 від 28.07.2011 року виданої Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, в тому числі сум матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, з урахуванням раніше виплачених сум. В іншій частині позову відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням суду, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.  
Зокрема, апелянт вказує, що механізм обчислення заробітної плати при призначенні позивачеві пенсії державного службовця був визначений постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії». Пунктом 1 зазначеної Постанови передбачено, що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону №3723: посадовий оклад, доплата за ранг, надбавка за вислугу років на державній службі та інші надбавки і премії. Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 визначено складові заробітної плати державного службовця, котрі враховуються у відповідних розмірах для перерахунку пенсії в разі підвищення розміру заробітної плати державним службовцям згідно з рішенням Кабінету Міністрів України. Такі види виплат, як матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, відповідно даного 4 пункту, не включені до складових заробітної плати, які враховуються під час перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.  Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 із постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 виключено пункт 4, яким було передбачено порядок проведення перерахунку пенсії у зв`язку із підвищенням заробітної плати державним службовцям.  Апелянтзазначає, що при розрахунку пенсії гр. ОСОБА_1 включені всі вищезазначені складові заробітної плати. Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та допомога на оздоровлення не передбачені статтею 33 Закону України №3723. З огляду на викладене, апелянт вважає, що позивач не має права на перерахунок пенсії.
05 травня 2025 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Отже, в апеляційному порядку підлягає перегляду рішення суду першої інстанції виключно в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 .
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває з 03.08.2011 року на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та одержує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 від 04.10.2011 року.
13 липня 2023 року ОСОБА_2 зроблено перерахунок пенсії, водночас, при призначенні та перерахунку їй пенсії, Головним управління Пенсійного фонду України в м. Києві не були враховані суми виплат, з яких сплачувались страхові внески, в тому числі, з сум матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.
02 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із відповідною заявою про здійснення перерахунку та виплати пенсії з врахуванням всіх складових заробітної плати (надбавки, премії, тощо).
Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 28  серпня 2023 року №29469-28308/М-02/8-2600/23 відмовило ОСОБА_1 в перерахунку пенсії, оскільки, на думку відповідача, матеріальна допомога на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань не включається в заробіток для обчислення пенсії.
Не погоджуючись із даною відмовою, позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Згідно із частиною 2 статті 33 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993  року (у редакції, чинній на момент виходу позивача на пенсію), заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранг, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.
Відповідно до вимог статті 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній на час призначення пенсії), на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. 
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.
За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.
Частиною 2 статті 37-1 Закону України «Про державну службу» передбачено, що перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.
Згідно із частиною 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» №108/95-ВР від 24.03.1995,  року заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.
Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній на час призначення пенсії) передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.
Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХП від 05.11.1991  року врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.
Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної сум заробітної плати (доходу), з яких сплачуються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу). Відповідна позиція викладена також в листах Пенсійного Фонду України від 13.07.2011 року №14399/03-20 та від 18 лютого 2011 року.
Стаття 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. 
Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Отже, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Те саме стосується і сум індексації заробітної плати, на які також було нараховано страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Таким чином, для обчислення пенсії включаються усі види оплати праці (виплат, доходу), на які нараховано збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в тому числі і сума матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, які включаються до складу заробітної плати державного службовця та враховуються при обчисленні розміру його пенсії.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 23.01.2018  року у справі № 495/6612/16-а, від 30.01.2018 року у справі № 638/20628/16-а, від 07.02.2018  року у справі № 521/11616/17, від 14.02.2018  року у справі № 576/1417/17.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем відносно позивача фактично порушене її право щодо пенсійного забезпечення (в частині неврахування сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення, які виплачувались у розрахунковий період та з яких сплачувалися страхові внески), яке виникло на стадії призначення пенсії в 2011 році та надалі пов`язано із перерахунком пенсії ОСОБА_1 02.04.2014 року.
Тобто, має місце перерахункове обчислення раніше призначеної пенсії з урахуванням тих додаткових показників заробітної плати, які не були враховані при такому призначенні.
Таким чином, позивачу невірно обраховано пенсію при її призначенні, оскільки, при призначенні не були включені всі складові заробітної плати, з яких були сплачені страхові внески.
Колегія суддів звертає увагу, що у роз`ясненнях Мінсоцполітики щодо надання підприємствами, установами, організаціями довідок про заробітну плату для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям від 01.11.2016  року, зазначено, що відповідно до статті 90 Закону №889-УІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Отже, на момент звернення позивача до пенсійного органу іншої форми довідки про заробітну плату для перерахунку пенсії не передбачалось.
Стаття 98 Закону України «Про пенсійне забезпечення» регулює перерахунок раніше призначених пенсій. Він проводиться на підставі документів про заробіток додатково наданих пенсіонером.
Відповідно до статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь яким строком.
Відповідно до вимог статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03.07.1991 року, індексації підлягають грошові доходи громадян одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії. 
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначаються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003  року.
У відповідності до пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення регулюються правовідносини у разі підвищення мінімальної заробітної плати, пенсії.
Перерахунок призначеного розміру пенсії не є підвищенням розміру пенсії у розумінні пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», а тому місяць перерахунку мені пенсії не може бути підставою для зміни базового місяця для проведення індексації пенсії. Згідно з пунктом 10-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації пенсій особам, які набули право на її призначення, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачуються замість пенсії, здійснюється починаючи з місяця, в якому їх призначено. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації матеріального забезпечення безробітних здійснюється з місяця, в якому розпочата така виплата.
Згідно вимог статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач має право на перерахунок призначеної пенсії державного службовця з 01.08.2023 року.
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткову обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність правових підстав для їх часткового задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

   Суддя-доповідач                                                                 Вівдиченко Т.Р.
       
   Судді                                                                                    Аліменко В.О.
                                                                                               
                                                                                                 Ключкович В.Ю.