П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/38058/24	

Перша інстанція: суддя Радчук А.А.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача–Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г. В., Федусика А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.08.2025 у справі № 420/38058/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:
-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області №44948/15-32-24-06-20 від 17.10.2024; 
-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області №44953/15-32-24-06-20 від 17.10.2024; 
-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області №44945/15-32-24-06-20 від 17.10.2024; 
-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області №44941/15-32-24-06-20 від 17.10.2024; 
-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області №44940/15-32-24-06-20 від 17.10.2024.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29.10.2024 ОСОБА_1 отримав поштою оскаржувані податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області. 
Доводи позову мотивовані тим, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті за наслідками проведення ГУ ДПС в Одеській області документальної перевірки платника податків ОСОБА_1 , проте жодного документу з приводу проведеної перевірки, у тому числі вимоги про надання пояснень, наказу про проведення перевірки, акту перевірки тощо, позивач не отримував. Відповідно до положень підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, обов`язковою передумовою здійснення документальної позапланової невиїзної перевірки є направлення платнику податків запиту про надання пояснень та їх документального підтвердження, а також вручення копії наказу про проведення перевірки. Платник податків зобов`язаний подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження. Враховуючи той факт, що ОСОБА_2 не отримував жодного запиту від ГУ ДПС в Одеській області та наказу про проведення перевірки, то оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, відтак, на переконання позивача, вказані податкові повідомлення є неправомірними та такими, що підлягають скасуванню. При цьому, позивач стверджує, що не порушував жодних вимог податкового законодавства.
Ухвалою суду від 16.12.2024 року позовну заяву прийнято до провадження та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, згідно ч. 5 ст. 262 КАС України. 
Також цією ухвалою суд витребував від Головного управління ДПС в Одеській області інформацію у вигляді належним чином засвідчених письмових доказів щодо підстав прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 17.10.2024 року №44948/15-32-24-06-20; від 17.10.2024 року №44953/15-32-24-06-20; від 17.10.2024 року №44945/15-32-24-06-20; від 17.10.2024 року №44941/15-32-24-06-20; від 17.10.2024 року №44940/15-32-24-06-20; інші наявні докази, що стосуються предмета спору.
30.12.2024 відповідачем за допомогою системи “Електронний суд” подано відзив на позовну заяву.
Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує, з таких підстав.
Щодо неотримання платником податків документів на перевірку у відзиві зазначено, що кореспонденція направлялась позивачу на податкову адресу, однак повернулась відправнику із зазначенням у довідці про причини повернення. З матеріалів перевірки вбачається, що копії наказу про проведення перевірки та актів за результатами перевірки і запити щодо надання документів з переліком необхідних документів до перевірки були надіслані позивачу за його податковою адресою та адресою місця реєстрації позивача засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, та повернуті за закінчення терміну зберігання. Позивачем до контролюючого органу не надавалась заява про зміну податкової адреси, отже документи вважаються належним чином врученими, оскільки надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (п.42.2 ст. 42 Податкового кодексу України).
Щодо підстав прийняття оскаржених податкових повідомлень-рішень у відзиві зазначено, що до ДПС від Національного банку України надійшла листами від 20.03.2024 №24-0006/21625/БТ та від 09.08.2024 №57-0008/60696/ БТ інформація про отримані грошові кошти громадянином ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 у періоді з 01.01.2023 по 31.12.2023 на особисті банківські рахунки всього в сумі 801 905,2 грн. Згідно п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України, платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу. Таким чином, громадянин ОСОБА_1 , у зв`язку з отриманням доходів протягом 2023 року у сумі 801 905,2 грн. відповідно до вимог законодавства повинен був подати до 01.05.2024 річну Декларацію про майновий стан і доходи за 2023 рік, задекларувати дохід та нарахувати та сплатити податок на доходи фізичних осіб за ставкою 18 відсотків та військовий збір за ставкою 1,5 відсотків від бази оподаткування. Проте, як стверджує відповідач, до Головного управління ДПС в Одеській області декларацію не подано, податки з отриманих доходів не сплачені. В ході проведення перевірки встановлено, що ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець не реєструвався. Податкові декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік до Головного управління ДПС в Одеській області не надавались. Головне управління ДПС в Одеській області листом від 03.05.2024 № 5041/КПР/15-32- 24-01-06 повідомлено фізичну особу - платника податків ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 про необхідність подання Декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік та документи, які свідчать про відсутність бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором. Даний лист направлено за адресою АДРЕСА_1 , засобом поштового оператора “Укрпошта” рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Від Укрпошти отримано Повідомлення без вручення з позначкою “за закінченням терміну зберігання” з датою 21.05.2024.
До перевірки та на момент складання акту позивачем первинні документи (виписки банку, тощо), що спростовують наявність чи відсутність бази оподаткування, не надано, про що складено Акти про ненадання документів від 03.09.2024 №37883/15-32-24-06, від 06.09.2024 №5537/15-32-24-06, які надіслані адресою АДРЕСА_1 , в порядку статті 42 Податкового кодексу України засобом поштового оператора “Укрпошта” рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Таким чином, грошові кошти, отримані на рахунки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , у сумі 801 905,2 грн., підлягають оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб та військовим збором, як інші доходи.
Внаслідок того, що позивач не виконав свій податковий обов`язок, відповідач прийняв оскаржувані податкові повідомлення-рішення, які вважає законними. 
02.01.2025 представник позивача подав відповідь на відзив. 
У відповіді на відзив представник позивача, зокрема, заперечував проти доводів відзиву стосовно того, що позивач отримував дохід у розмірі 801 905,2 грн. від фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р 2р-платежі). Вказує, що відповідач у відзиві посилається лише на лист ДПС України, в якому напевно міститься загальна інформація про наявність доходу, та Лист НБУ, які не додані до відзиву, натомість жодного іншого доказу, у тому числі щодо банківського рахунку позивача, інформації щодо банківської установи, в якому відкритий вказаний рахунок, чітких періодів, дат отримання вказаних грошових та суб`єктів від кого надходили вказані кошти відповідач не надає. Вказана інформація також відсутня і в акті перевірки. Таким чином, представник позивача вважає, що відповідач фактично ніякої перевірки не проводив та обмежився лише наявною інформацію, яка містилась в листах ДПС України та НБУ, зміст яких невідомий, що вказує на суто формальний підхід відповідача до проведення перевірки.
10.01.2025 відповідачем подані заперечення. Відповідач зазначає, що листи Національного банку України від 20.03.2024 №24-0006/21625/БТ та від 09.08.2024 №57-0008/60696/БТ надійшли до Державної податкової служби, а у відповідача наявний лише витяг з інформації НБУ стосовно ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 10.02.2025 витребувано від Державної податкової служби України листи, які надійшли від Національного банку України від 20.03.2024 №24-0006/21625/БТ та від 09.08.2024 №57-0008/60696/БТ, якими надана інформація про отримані грошові кошти громадянином ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у періоді з 01.01.2023 по 31.12.2023 на особисті банківські рахунки всього в сумі 801 905,2 грн.; письмові докази стосовно того, яким чином інформацію про отримані грошові кошти громадянином ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 у періоді з 01.01.2023 по 31.12.2023 на особисті банківські рахунки всього в сумі 801 905,2 грн., доведено/направлено до Головного управління ДПС в Одеській області. Витребувано від Головного управління ДПС в Одеській області інформацію (лист, службова записка, тощо), що надійшла від Державної податкової служби України про отримані грошові кошти громадянином ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 у періоді з 01.01.2023 по 31.12.2023 на особисті банківські рахунки всього в сумі 801 905,2 грн.
20.02.2025 від Головного управління ДПС в Одеській області надійшло клопотання про долучення письмових доказів, витребуваних судом.
26.02.2025 від Державної податкової служби України на виконання ухвали суду від 10.02.2025 надійшли письмові докази.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 25.08.2025 у справі № 420/38058/24 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції не врахував відсутність підстав для перевірки, що наказ про проведення позапланової невиїзної перевірки був прийнятий необґрунтовано: НБУ передав лише загальну інформацію про надходження коштів, яка не підтверджує порушення і не може бути підставою для контролю. Також апелянт зазначає, що податковий орган не довів правомірність збору та використання інформації, тому перевірка мала б бути визнана незаконною.
- суд першої інстанції не надав оцінки тому що, ОСОБА_1 не отримував жодного документу з приводу проведення перевірки, у тому числі вимоги про надання пояснень, наказу про проведення перевірки, акту перевірки тощо, окрім оскаржуваних ППР;
- всупереч приписів Порядку №727 контролюючим органом в акті перевірки не встановлено відкритих банківських рахунків ОСОБА_1 , не зазначено періоду ( календарний день, місяць, півріччя , три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарські операцію, при здійсненні якої вчинені ці порушення, факти викладені не повною мірою та без посилання на документи, котрі би свідчили про походження вказаних коштів, встановлення осіб , які їх перераховували та рахунки, з яких надходили ці кошти, не звертався до банківських установ щодо розкриття банківської таємниці з метою встановлення походження цих коштів.
- інші доводи відтворюють зміст позовної заяви, заперечення на відзив на позовну заяву.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є платником податків у розумінні статті 15 Податкового кодексу України, РНОКПП НОМЕР_1 .
Згідно з пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України Головним управлінням ДПС в Одеській області прийняті податкові повідомлення-рішення, якими ОСОБА_1 визначено суми податкових зобов`язань та застосовані штрафні санкції, а саме:
№44948/15-32-24-06-20 від 17.10.2024 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем 11010500 Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на суму у розмірі 180 428, 68 грн., з яких 144 342,94 грн. – сума грошового зобов`язання, 36 085,74 грн. – штрафні санкції;
№44953/15-32-24-06-20 від 17.10.2024 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем 11011001 Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на суму у розмірі 15 035, 73 грн., з яких 12 028,58 грн. – сума грошового зобов`язання, 3007,15 грн. – штрафні санкції;
№44941/15-32-24-06-20 від 17.10.2024 року про застосування штрафних санкцій на підставі п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України у розмірі 1020, 00 грн.;
№44945/15-32-24-06-20 від 17.10.2024 про застосування штрафних санкцій на підставі п. 121.2 ст. 121 Податкового кодексу України у розмірі 7100, 00 грн.;
№44940/15-32-24-06-20 від 17.10.2024 про застосування штрафних санкцій на підставі п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України у розмірі 340, 00 грн.
Вказані податкові повідомлення-рішення отримані позивачем 26.10.2024 засобами поштового зв`язку.
Не погоджуючись із прийнятими відповідачем податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Судом встановлено, що прийняттю оскаржених податкових повідомлень-рішень передували наступні обставини.
Згідно матеріалів справи, оскаржені податкові повідомлення-рішення прийняті ГУ ДПС в Одеській області на підставі акту №39166/15-32-24-06/3641608933 від 11.09.2024 року “Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих платником податків за період з 01.01.2023 по 31.12.2023”.
Як встановлено судом, наказом Головного управління ДПС в Одеській області від 19.07.2024 №7106-п на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, статті 79, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України призначено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), податкова адреса: АДРЕСА_2 , з 26 серпня 2024 року тривалістю 10 робочих днів. Перевірку провести за період діяльності з 01.01.2023 по 31.12.2023 з метою здійснення контролю своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих платником податків. 
У період з 26.08.2024 по 06.09.2024 рр. відповідно пп.20.1.4 п.20.1. ст.20, пп.75.1.2, п.75.1 ст.75, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.79, п.82.2 ст. 82 Податкового кодексу України на підставі наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 19.07.2024 №7106-п головним державним інспектором відділу перевірок податкових агентів управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС в Одеській області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих платником податків за період з 01.01.2023 по 31.12.2023.
Копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 19.07.2024 №7106-п, а також письмове повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки від 25.07.2024 №679/15-32-24-06, було направлено платнику податків засобами поштового зв`язку “Укрпошта” (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) 26.07.2024 року (№0600944336068), що підтверджується наданими відповідачем до суду копіями доказами, а саме Список рекомендованих листів ф. 103 за 26.07.2024 року зі штампом відділення поштового зв`язку, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення трек-номер №0600944336068, конверт з довідкою про повернення поштового відправлення з причин “адресат відмовився”, засвідченою підписом відповідального працівника поштового зв`язку.
В акті перевірки зазначено, що до ДПС від Національного банку України надійшла листами від 20.03.2024 №24-0006/21625/БТ та від 09.08.2024 №57-0008/60696/БТ інформація про отримані грошові кошти громадянином ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 у періоді з 01.01.2023 по 31.12.2023 на особисті банківські рахунки всього в сумі 801 905,2 грн.
Під час перевірки встановлено, що фізична особа платник податків ОСОБА_1 , отримував дохід у 2023 році у вигляді грошових переказів від фізичних осіб на загальну суму 801 905,2 грн. із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі), що є платіжним інструментом, при переказі коштів фізичними особами один одному, реалізований на будь-якому носії, що містить в електронній формі дані, необхідні для ініціювання платіжної операції та/або здійснення інших операцій, визначених договором з емітентом, та з суми яких не сплачено податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.
Відповідна інформація доведена ДПС України від 26.03.2024 №8651/7/99-00-24-01- 02-07, яка надійшла листом від Національного банку України від 20.03.2024 №24- 0006/21625/БТ та від 21.08.2024 №23858/7/99-00-24-04-03-07, яка надійшла листом від Національного банку України від 09.08.2024 №57-0008/60696/БТ щодо значних обсягів переказів між рахунками фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (p2р-платежі) у 2023 році. Згідно отриманої інформації на банківські рахунки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 здійснювались значні обсягти переказів між рахунками фізичних осіб на загальну суму 801 905,2 грн., що може вказувати на схему обходження заборони здійснення діяльності, яка передбачає наявність відповідних дозвільних документів (ліцензії, дозволи, тощо) згідно діючого законодавства.
Таким чином, громадянин ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 у зв`язку з отриманням доходів протягом 2023 року у сумі 801 905,2 грн. відповідно до вимог законодавства повинен був подати до 01.05.2024 річну Декларацію про майновий стан і доходи за 2023 рік, задекларувати дохід та нарахувати та сплатити податок на доходи фізичних осіб за ставкою 18 відсотків та військовий збір за ставкою 1,5 відсотків від бази оподаткування.
Головне управління ДПС в Одеській області листом від 03.05.2024 № 5041/КПР/15- 32-24-01-06 повідомило фізичну особу платника податків ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 про необхідність подання Декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік та якщо є документи, які свідчать про відсутність бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором, запрошено їх надати. 
Лист від 03.05.2024 року направлено за адресою АДРЕСА_1 , засобом поштового оператора “Укрпошта” рекомендованим листом з повідомленням про вручення, про що до суду надані відповідні докази, а саме: рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення трек-номер №0600918527700, конверт з довідкою про повернення поштового відправлення від 21.05.2024 року з причин “адресат відмовився”, засвідченою підписом відповідального працівника поштового зв`язку.
Як зазначено в акті, на дату його складання декларацію платником ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 до Головного управління ДПС в Одеській області не подано, податки з отриманих доходів не сплачені.
У ході проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 було надано запит від 20.08.2024 № 11230/КПР/15-32-24-06-06 “Про надання документів”, які належать або пов`язані з предметом перевірки та підтверджують правильність нарахувань та своєчасності сплати податків та зборів за період з 01.01.2023 по 31.12.2023, первинні документи щодо джерела походження грошових коштів, які надійшли на рахунки банку у 2023 році та здійснювались перекази між рахунками фізичних осіб з використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі).
03.09.2024 відповідачем складено Акт про ненадання документів №37883/15-32-24-06, яким зафіксовано, що в період проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 на запит від 20.08.2024 № 11230/КПР/15-32-24-06-06 не надано запитувані первинні документи.
Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , як фізична особа-підприємець не реєструвався. Податкові декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік до Головного управління ДПС в Одеській області не надавались.
Відповідно до висновків акту перевірки, документальною невиїзною перевіркою встановлені порушення:
1. п.49.1, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, пп.162.1.1 п.162.1 ст. 162, пп.164.2.20 п.164.2 ст.164, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями) фізичною особою платником податків ОСОБА_1 не подано до контролюючого органу податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2023 рік та не задекларовано суму отриманого доходу у сумі 801 905,2 грн., як інші доходи;
2. пп.162.1.1 п.162.1 ст.162, п.164.1, пп.164.2.20 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, п.179.7 ст.179 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями), внаслідок чого не нараховано та не сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб у сумі 144 342,94 грн.;
3. пп.162.1.1 п.162.1 ст.162, пп.164.1.3 п.164.1 ст.164, п.179.7 ст.179, пп.1.1, пп.1.2. пп.1.3. п.16 підрозділу 10 розд. ХХ Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями), внаслідок чого не нараховано та не сплачено до бюджету військовий збір у сумі 12 028,58 грн.;
4. п.44.1, п.44.3 ст. 44, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями) в частині зберігання та надання контролюючому органу первинних документів;
5. пп.73.3.3 п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями) фізичною особою платником податків ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 встановлено ненадання до податкових органів відповіді на письмовий запит про надання інформації.
Внаслідок вказаних порушень Головним управлінням ДПС в Одеській області прийняті оскаржені податкові повідомлення-рішення, якими ОСОБА_1 визначено суми податкових зобов`язань та застосовані штрафні санкції.
Доводи позову мотивовані тим, що ОСОБА_2 не отримував жодного запиту від ГУ ДПС в Одеській області та наказу про проведення перевірки, тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом. При цьому, позивач стверджує, що не порушував жодних вимог податкового законодавства. Вважає, що відповідач фактично ніякої перевірки не проводив та обмежився лише наявною інформацію, яка містилась в листах ДПС України та НБУ, що вказує на формальний підхід до проведення перевірки.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, що ОСОБА_1 у зв`язку з отриманням доходів протягом 2023 року у сумі 801 905,2 грн. декларацію про майновий стан і доходи за 2023 рік до Головного управління ДПС в Одеській області не подавав, податок на доходи фізичних осіб за ставкою 18 відсотків та військовий збір за ставкою 1,5 відсотків від бази оподаткування не нарахував та не сплатив, відтак висновки контролюючого органу щодо порушення позивачем п.49.1, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, пп.162.1.1 п.162.1 ст. 162, п.164.1, пп.164.2.20 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, п.179.1, п. 179.2 ст.179, підпунктів 1.1, 1.2, 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) є обґрунтованими та підтверджують правомірність прийняття податкових повідомлень-рішень №44948/15-32-24-06-20 від 17.10.2024 року про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем 11010500 Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на суму у розмірі 180 428, 68 грн., з яких 144 342,94 грн. – сума грошового зобов`язання, 36 085,74 грн. – штрафні санкції; №44953/15-32-24-06-20 від 17.10.2024 року про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем 11011001 Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на суму у розмірі 15 035, 73 грн., з яких 12 028,58 грн. – сума грошового зобов`язання, 3007,15 грн. – штрафні санкції; №44940/15-32-24-06-20 від 17.10.2024 року про застосування штрафних санкцій на підставі п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України у розмірі 340, 00 грн.
Разом з тим, суд погодився з висновком відповідача в частині порушення позивачем вимог п.44.1, п.44.3 ст. 44, пп.73.3.3 п.73.3 ст.73, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України в частині зберігання та надання контролюючому органу первинних документів, ненадання до податкових органів відповіді на письмовий запит про надання інформації.
Як наслідок, суд виснував, що податкові повідомлення-рішення №44941/15-32-24-06-20 від 17.10.2024 року про застосування штрафних санкцій на підставі п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України у розмірі 1020, 00 грн., №44945/15-32-24-06-20 від 17.10.2024 року про застосування штрафних санкцій на підставі п. 121.2 ст. 121 Податкового кодексу України у розмірі 7100, 00 грн., є правомірними та скасуванню не підлягають. 
На підставі викладеного, враховуючи підтвердження висновків відповідача про порушення позивачем у перевіряємий період вимог податкового законодавства, суд виснував, що підстави для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 17.10.2024 №44948/15-32-24-06-20; від 17.10.2024 №44953/15-32-24-06-20; від 17.10.2024 №44945/15-32-24-06-20; від 17.10.2024 №44941/15-32-24-06-20; від 17.10.2024 №44940/15-32-24-06-20 відсутні.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі – Податковий кодекс України).
Відповідно до ст.15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.
Згідно з п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний, зокрема:
16.1.2. вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів;
16.1.3. подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів;
16.1.4. сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи;
16.1.7. подавати контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством.
Пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України визначено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором (п. 36.2 ст. 36 Податкового кодексу України).
Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи (п. 36.5 ст. 36 Податкового кодексу України). 
Виконанням податкового обов`язку, згідно з п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України, є сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.
Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно з п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Згідно з пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Стаття 78 Податкового кодексу України регламентує порядок проведення документальних позапланових перевірок.
Відповідно до пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Згідно з п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
На рахунок процедури призначення та проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача колегія суддів зауважує таке.
Як встановлено судом першої інстанції, перевірку призначено на підставі пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, оскільки до ДПС від Національного банку України надійшла листами від 20.03.2024 №24-0006/21625/БТ та від 09.08.2024 №57-0008/60696/БТ інформація про отримані грошові кошти громадянином ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 у періоді з 01.01.2023 по 31.12.2023 на особисті банківські рахунки всього в сумі 801 905,2 грн.
У матеріалах справи наявні листи Національного банку України від 20.03.2024 №24-0006/21625/БТ та від 09.08.2024 №57-0008/60696/БТ, адресовані ДПС України, відповідно до ч. 5 ст. 62-2 Закони України “Про банки і банківську діяльність”.
У свою чергу, ДПС України листами від 26.03.2024 №8651/7/99-00-24-01-02-07 та від 21.08.2024 №23858/7/99-00-24-04-03-07 скерувала отриману від Національного банку України інформацію до територіальних органів ДПС з метою належного відпрацювання та використання під час здійснення заходів податкового контролю.
Матеріалами справи підтверджується, що Головне управління ДПС в Одеській області листом від 03.05.2024 № 5041/КПР/15-32-24-01-06 повідомлено фізичну особу платника податків ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 про отриману від НБУ та ДПС України інформацію та просило для виконання покладених на органи ДПС функцій надати письмове пояснення з обов`язковим наданням завірених належним чином копій первинних документів щодо джерела походження грошових коштів та інформацію щодо їх оподаткування.
Також у листі було роз`яснено порядок подання декларації про майновий стан та доходи.
Лист від 03.05.2024 направлено за адресою Одеська область, Кілійський район, с. Лискі, вул. Дунайська, буд. 50, засобом поштового оператора “Укрпошта” рекомендованим листом з повідомленням про вручення, про що до суду надані відповідні докази, а саме: рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення трек-номер №0600918527700, конверт з довідкою про повернення поштового відправлення від 21.05.2024 року з причин “адресат відмовився”, засвідченою підписом відповідального працівника поштового зв`язку.
Відповідно до п. 42.1 ст. 42 Податкового кодексу України, податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.
Згідно з п. 42.2, п. 42.5 ст. 42 Податкового кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Отже, апеляційний суд, як і суд першої інстанції зазначає, що позивач вважається таким, що отримав запит контролюючого органу, проте не надав пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Стосовно виявлених перевіркою порушень, внаслідок яких прийнято оскаржені податкові повідомлення-рішення апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України, дохід з джерелом їх походження з України це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України.
Згідно пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 ПК України, платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
За приписами п. 163.1 ст. 163 ПК України, об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Пунктом 164.1 ст. 164 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом. Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця. Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.
Відповідно до пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу.
Згідно п. 164.3 ст. 164 ПК України, при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і не грошовій формах.
Порядок нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб до бюджету визначений статтею168 ПК України.
За приписами пп. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168 ПК України платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.
Пунктом 167.1 статті 167 ПК України передбачено, що cтавка податку становить 18% бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
Доходи, визначені статтею 163 ПК України, є об`єктом оподаткування військовим збором, ставка якого становить 1,5 % від об`єкта оподаткування (пункт 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України).
Згідно з пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України Головним управлінням ДПС в Одеській області прийняті податкові повідомлення-рішення, якими ОСОБА_1 визначено суми податкових зобов`язань та застосовані штрафні санкції, а саме:
№44948/15-32-24-06-20 від 17.10.2024 року про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем 11010500 Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на суму у розмірі 180 428, 68 грн., з яких 144 342,94 грн. – сума грошового зобов`язання, 36 085,74 грн. – штрафні санкції;
№44953/15-32-24-06-20 від 17.10.2024 року про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем 11011001 Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на суму у розмірі 15 035, 73 грн., з яких 12 028,58 грн. – сума грошового зобов`язання, 3007,15 грн. – штрафні санкції;
№44941/15-32-24-06-20 від 17.10.2024 року про застосування штрафних санкцій на підставі п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України у розмірі 1020, 00 грн.;
№44945/15-32-24-06-20 від 17.10.2024 року про застосування штрафних санкцій на підставі п. 121.2 ст. 121 Податкового кодексу України у розмірі 7100, 00 грн.;
№44940/15-32-24-06-20 від 17.10.2024 року про застосування штрафних санкцій на підставі п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України у розмірі 340, 00 грн.
Відповідно до акту перевірки, під час перевірки встановлено, що фізична особа платник податків ОСОБА_1 , отримував дохід у 2023 році у вигляді грошових переказів від фізичних осіб на загальну суму 801 905,2 грн. із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі), що є платіжним інструментом, при переказі коштів фізичними особами один одному, реалізований на будь-якому носії, що містить в електронній формі дані, необхідні для ініціювання платіжної операції та/або здійснення інших операцій, визначених договором з емітентом, та з суми яких не сплачено податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.
P2P-платежі (з англ. person-to-person) це грошові перекази фізичних осіб «з карти на карту». P2P-транзакції зазвичай використовуються для оплати послуг або покупок у приватних продавців на онлайн-ринках, також такі платежі можуть використовуватися і для переказів коштів з іншою метою.
Разом з тим, поповнення рахунків однієї фізичної особи з використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі), різними фізичними особами у значному обсязі та за відсутності в отримувача належного документального обґрунтування підстав для одержання таких грошових коштів свідчить про отримання фізичною особою ОСОБА_3 у 2023 році доходів в розмірі 801 905,2 грн. у вигляді інших доходів.
За даними акту перевірки податковим органом встановлено, що у періоді з 01.01.2023 по 31.12.2023 по платнику податків доходи у сумі 801 905,2 грн. грн, що надійшли на його банківські рахунки, не задекларовані.
Позивач у заявах по суті справи стверджував лише, що не порушував жодних вимог податкового законодавства. Водночас жодних пояснень щодо доходу в сумі 801 905,2 грн. не навів, як і не надав доказів того, що ці кошти підпадають під виключення, які визначені ст.165 Податкового кодексу України (Доходи, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу).
В свою чергу, колегія суду наголошує, що позивач не спростував той факт, що вказані грошові кошти не є його доходом, не надав первинних документів на підтвердження таких обставин ні до податкового органу, ні до суду першої та апеляційної інстанції.
Отже, ОСОБА_1 у зв`язку з отриманням доходів протягом 2023 року у сумі 801 905,2 грн. декларацію про майновий стан і доходи за 2023 рік до Головного управління ДПС в Одеській області не подавав, податок на доходи фізичних осіб за ставкою 18 відсотків та військовий збір за ставкою 1,5 відсотків від бази оподаткування не нарахував та не сплатив.
При цьому, стаття 120 Податкового кодексу України передбачає відповідальність за неподання або несвоєчасне подання податкової звітності або невиконання вимог щодо внесення змін до податкової звітності.
Відповідно до п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України, неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, -
тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.
Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, -
тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.
Відповідно до підпунктів 1.1, 1.2, 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.
Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.
Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
Враховуючи факт ненадання позивачем жодних первинних документів з приводу одержання вказаної суми коштів, податковий орган підставно вказав на необхідність сплати позивачем податку на доходи фізичних осіб в розмірі 18% та військового збору у розмірі 1,5%.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховний Судом у постанові від 15.10.2025 по справі № 460/11335/24.
Таким чином, колегія суддів висновує, що висновки контролюючого органу щодо порушення позивачем п.49.1, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, пп.162.1.1 п.162.1 ст. 162, п.164.1, пп.164.2.20 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, п.179.1, п. 179.2 ст.179, підпунктів 1.1, 1.2, 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) є обґрунтованими та підтверджують правомірність прийняття податкових повідомлень-рішень №44948/15-32-24-06-20 від 17.10.2024 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем 11010500 Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на суму у розмірі 180 428, 68 грн., з яких 144 342,94 грн. – сума грошового зобов`язання, 36 085,74 грн. – штрафні санкції; №44953/15-32-24-06-20 від 17.10.2024 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем 11011001 Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на суму у розмірі 15 035, 73 грн., з яких 12 028,58 грн. – сума грошового зобов`язання, 3007,15 грн. – штрафні санкції; №44940/15-32-24-06-20 від 17.10.2024 року про застосування штрафних санкцій на підставі п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України у розмірі 340, 00 грн.
Щодо порушення позивачем вимог п.44.1, п.44.3 ст. 44, пп.73.3.3 п.73.3 ст.73, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України в частині зберігання та надання контролюючому органу первинних документів, ненадання до податкових органів відповіді на письмовий запит про надання інформації апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Відповідно до п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України, платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків. 
Відповідно до пп. 73.3.3 п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України, платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані надавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом), у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Згідно з п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Як вже було зазначено судом, позивач не надав інформацію на запит контролюючого органу від 03.05.2024 року, надісланий йому до призначення перевірки. 
У ході проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 було надано запит від 20.08.2024 № 11230/КПР/15-32-24-06-06 “Про надання документів”, які належать або пов`язані з предметом перевірки та підтверджують правильність нарахувань та своєчасності сплати податків та зборів за період з 01.01.2023 по 31.12.2023, первинні документи щодо джерела походження грошових коштів, які надійшли на рахунки банку у 2023 році та здійснювались перекази між рахунками фізичних осіб з використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі).
03.09.2024 року відповідачем складено Акт про ненадання документів №37883/15-32-24-06, яким зафіксовано, що в період проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 на запит від 20.08.2024 № 11230/КПР/15-32-24-06-06 не надано запитувані первинні документи.
Відповідно до п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України, незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, -
тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.
Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, -
тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 2040 гривень.
Відповідно до п. 121.2 ст. 121 Податкового кодексу України, ненадання відповіді на запит, неподання або подання не в повному обсязі платником податків, фінансовим агентом або іншою особою документів чи іншої інформації на запит контролюючого органу, надісланий відповідно до підстав, передбачених підпунктами 6-8 підпункту 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 Кодексу, -
тягне за собою накладення штрафу у 5 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожний такий факт.
Неподання або подання не в повному обсязі платником податків документів чи іншої інформації на запит контролюючого органу в інших випадках, передбачених статтею 73 Кодексу, -
тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожний такий факт.
Сплата таких фінансових санкцій (штрафів) не звільняє особу від обов`язку подання інформації.
Отже, апеляційний суд, як суд першої інстанції висновує, що податкові повідомлення-рішення №44941/15-32-24-06-20 від 17.10.2024 про застосування штрафних санкцій на підставі п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України у розмірі 1020, 00 грн., №44945/15-32-24-06-20 від 17.10.2024 про застосування штрафних санкцій на підставі п. 121.2 ст. 121 Податкового кодексу України у розмірі 7100, 00 грн., є правомірними.
За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, про правомірність прийняття податковим органом податкових повідомлень-рішень від 17.10.2024 №44948/15-32-24-06-20; від 17.10.2024 №44953/15-32-24-06-20; від 17.10.2024 №44945/15-32-24-06-20; від 17.10.2024 №44941/15-32-24-06-20; від 17.10.2024 №44940/15-32-24-06-20.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги.

Представник апелянта зауважує, що суд першої інстанції не врахував відсутність підстав для перевірки, що наказ про проведення позапланової невиїзної перевірки був прийнятий необґрунтовано: НБУ передав лише загальну інформацію про надходження коштів, яка не підтверджує порушення і не може бути підставою для контролю. Також апелянт зазначає, що податковий орган не довів правомірність збору та використання інформації, тому перевірка мала б бути визнана незаконною.
Підпункт 78.1.1 ПКУ передбачає можливість проведення позапланових документальних перевірок на підставі інформації, отриманої від органів державної влади. Стаття 72 ПКУ прямо дозволяє податковим органам отримувати та використовувати податкову інформацію від НБУ. 
Верховний Суд у постанові від 26.03.2024 у справі № 420/9909/23 наголосив, що сама лише наявність інформації від НБУ не є достатньою для притягнення до відповідальності, однак дає контролюючому органу право призначити перевірку для підтвердження або спростування можливого порушення. 
Дотримуючись цієї позиції, контролюючий орган призначив позапланову перевірку на підставі листа НБУ від 20.03.2024 № 24 0006/21625/БТ, що повідомляв про значні p2p перекази на рахунку ОСОБА_1 . 
Отже, означені доводи апелянта колегія суддів вважає не обґрунтованими.
Представник апелянта стверджує, що суд першої інстанції не надав оцінки тому що, ОСОБА_1 не отримував жодного документу з приводу проведення перевірки, у тому числі вимоги про надання пояснень, наказу про проведення перевірки, акту перевірки тощо, окрім оскаржуваних ППР.
Пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). 
При цьому, добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державнореєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. 
Таку позицію висловив Касаційний адміністративний суд у постанові від 24 вересня 2019 року по справі №825/1109/16 (касаційне провадження №К/9901/19737/18). Абзац другий пункту 42.5. статті 42 Податкового кодексу України наголошує на тому, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення. 
Контролюючий орган надає докази відправлення на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення спірних податкових повідомлень-рішень, проте вказаний лист повернувся на адресу контролюючого органу у зв`язку з тим, що «за закінченням встановленого терміну зберігання». Враховуючи вказане вище правове регулювання та підстави повернення поштового відправлення на адресу контролюючого органу, лист, в якому надсилалися податкові повідомлення-рішення, вважаються врученим позивачу з дня зазначеного поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення. 
Пункт 45.1 статті 45 Податкового кодексу України передбачає, що платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. 
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (п.42.2 ст. 42 Податкового кодексу України). 
У постановах від 23 вересня 2021 року у справі № 640/8096/19, від 29 квітня 2025 року у справі № 420/35624/2 Верховний Суд виходив з того, що надіслане контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу платника податків, яка відповідає даним Державного реєстру та облікової картки платника, вважається врученим також у разі неможливості вручення адресату такого відправлення після проставлення поштовим органом відповідної відмітки з датою та причиною невручення.
Так, враховуючи, що конверти з поштовим відправленням, якими позивачу була направлена кореспонденція контролюючим органом, повернулись відправнику із зазначенням у довідці про причини повернення, що підтверджується матеріалами справи, колегія суддів відхиляє означені твердження представника апелянта.
Аргументи представника апелянта, що всупереч приписів Порядку №727 контролюючим органом в акті перевірки не встановлено відкритих банківських рахунків ОСОБА_1 , не зазначено періоду ( календарний день, місяць, півріччя , три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарські операцію, при здійсненні якої вчинені ці порушення, факти викладені не повною мірою та без посилання на документи, котрі би свідчили про походження вказаних коштів, встановлення осіб , які їх перераховували та рахунки, з яких надходили ці кошти, не звертався до банківських установ щодо розкриття банківської таємниці з метою встановлення походження коштів колегія суддів відхиляє з огляду на таке.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 витребувано від Державної податкової служби України листи, які надійшли від Національного банку України від 20.03.2024 №24-0006/21625/БТ та від 09.08.2024 №57-0008/60696/БТ, якими надана інформація про отримані грошові кошти громадянином ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у періоді з 01.01.2023 по 31.12.2023 на особисті банківські рахунки всього в сумі 801 905,2 грн.; письмові докази стосовно того, яким чином інформацію про отримані грошові кошти громадянином ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 у періоді з 01.01.2023 по 31.12.2023 на особисті банківські рахунки всього в сумі 801 905,2 грн., доведено/направлено до Головного управління ДПС в Одеській області. Витребувано від Головного управління ДПС в Одеській області інформацію (лист, службова записка, тощо), що надійшла від Державної податкової служби України про отримані грошові кошти громадянином ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 у періоді з 01.01.2023 по 31.12.2023 на особисті банківські рахунки всього в сумі 801 905,2 грн.
20.02.2025 від Головного управління ДПС в Одеській області надійшло клопотання про долучення письмових доказів, витребуваних судом.
26.02.2025 від Державної податкової служби України на виконання ухвали суду від 10.02.2025 надійшли письмові докази.
Так, в наданих письмових доказах на виконання ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 податковим органом надавався додаток в якому зазначені відкриті банківські рахунки ОСОБА_1 . 
Разом з тим, в Акті перевірки №39166/15-32-24-06/ НОМЕР_1 від 11.09.2024 зазначено період перевірки з 01.01.2023 по 31.12.2023.
При цьому, для встановлення походження грошових коштів , податковим органом було направлено запит , в якому на сторінці 3 зазначено «..З урахуванням викладеного та на підставі ст..16, п. 73.3 ст.73 Податкового Кодексу від 02.12.2010 року №2755- VI (зі змінами та доповненнями, далі – ПКУ), Головне управління ДПС в Одеській області просить Вас для виконання покладених на органи ДПС функцій письмове пояснення з обов`язковим наданням завірених належним чином копій первинних документів щодо джерела походження грошових коштів та інформацію щодо їх оподаткування».
Проте, як вже зазначалось, що позивач не спростував той факт, що вказані грошові кошти не є його доходом, не надав первинних документів на підтвердження таких обставин ні до податкового органу, ні до суду першої та апеляційної інстанції.
Відтак, зазначені доводи апелянта є неспроможними.
Викладені в цій постанові мотиви та аргументи дають відповідь на всі суттєві доводи апеляційної скарги.
Інші доводи апеляційної скарги, яким надано оцінку в мотивувальній частині постанови, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (див. п.п. 29 - 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, від 09.12.1994.
При цьому, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (див. пункт 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99, від 27.09.2001.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.08.2025 у справі № 420/38058/24 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	Г.В. Семенюк   А.Г. Федусик