Номер провадження: 22-ц/813/2242/25 
Справа № 501/5281/23
Головуючий у першій інстанції Смирнов В. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого судді Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Погорєлової С.О., 
за участю секретаря Малюти Ю.С.,
учасники справи:
позивач - Житлово-будівельний кооператив «Портовик 2»,
відповідач - ОСОБА_1 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Портовик 2» на заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 04 червня 2024 року у складі судді Смирнова В.В., 
встановив:

2. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У травні 2023 року, Житлово-будівельний кооператив «Портовик 2» (далі - ЖБК «Портовик 2») звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 в якому просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ЖБК «Портовик 2» заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, теплопостачання, постачання холодної води та водовідведення у розмірі 27467,62 грн., штрафні санкції у розмірі 16109,14 грн. та судові витрати.
Свої вимоги мотивує тим, що власником 1/2 частини кв. АДРЕСА_1 був ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на іншу частину, як спільна часткова власність, власника не має. Однак єдиною людиною, яка з моменту народження проживала в дані квартирі залишилася ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка вказана у додатку №1 до Акту №32 приймання-передачі діючих карточок з питань реєстрації фізичних осіб від 28.10.2016, як член кооперативу.
Після смерті брата ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_1 , як користувач, яка була зареєстрована в дані квартирі тривалий час, звернулась до нотаріуса з заявою про вступ в спадщину після померлих батьків та брата, але досі свідоцтва про спадщину не отримала, так як тривалий час знаходиться на лікуванні у психологічній клініці. Інших родичів померлий ОСОБА_2 не має.
Таким чином ЖБК «Портовик 2» вважає, що виникла заборгованість за оплату комунальних послуг по квартирі АДРЕСА_1 покладається на ОСОБА_1 , яка фактично користується даною квартирою та є її власником.
За період з 01.09.2020 по 31.10.2023 утворилась заборгованість з оплати членських внесків у розмірі 27467,62 грн., до яких входить оплата з утримання будинку та прибудинкової території, водопостачання, енергопостачання, теплопостачання та інші платежі. Також позивач просить стягнути з відповідача інфляційні витрати 13499,34 грн., та три відсотки річних у розмірі 2609,80 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та мотивування його висновків

Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 04 червня 2024 року у задоволені позовних вимог ЖБК «Портовик 2» відмовлено у повному обсязі.
Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано доказів того, що відповідач в період з 01.09.2020 по 31.10.2023 була зареєстрована у квартирі.
Враховуючи, що суду не надано доказів того, що відповідачка приходилась сестрою ОСОБА_2 , після його смерті прийняла спадщину на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , що вона проживає в вказаній квартирі, перебуває на лікуванні у психологічній клініці, доказів того, хто є власником іншої 1/2 частини квартири, а тому дійшов висновку що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги 

Не погодившись з вищевказаним заочним рішенням суду, ЖБК «Портовик 2» подало апеляційну скаргу, у якійпосилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 04 червня 2024 року і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ЖБК «Портовик 2» та стягнути з відповідачки загальну суму судового збору у розмірі 4026,00 грн. разом з гонораром адвоката 10000,00 грн. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд порушив норми процесуального права тим, що відхиляючи як доказ додаток N?l до акту N?32 приймання-передачі (картотек з питань реєстрації фізичних осіб) від 28 жовтня 2016 року, заперечив місце реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки наданий акт було складено в 2016 році, до того, як утворилась заборгованість (01.09.2020 - 31.10.2023), та зазначив, що позивачем не надано доказів того, що відповідач в період з 01.09.2020 по 31.10.2023, була зареєстрована у квартирі. Натомість відкриваючи провадження у справі, суд зазначив, що відповідно до отриманої інформації з Відділу реєстрації обліку осіб виконавчого комітету Чорноморської міської ради, зареєстроване місце проживання відповідача в м.Чорноморську Одеської області. Також судом порушено норми матеріального права, відмовляючи позивачу всупереч ст. 526 ЦК України про належне виконання зобов`язання та Статуту ЖБК «Портовик 2». Оскільки відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 та відповідно співвласником вказаного багатоквартирного будинку, вона зобов`язана здійснювати витрати на управління багатоквартирним будинком, сплачувати кошти на утримання будинку та прибудинкової території та інші платежі у розмірах, визначених загальними зборами ЖБК « Портовик 2» та на підставі показань приладів обліку.

В судове засідання призначене на 11.12.2025 учасники справи не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Будь-яких заяв, клопотань ними не було подано. 
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, багаторазове призначення справи до розгляду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянти посилаються в апеляційних скаргах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ЖБК «Портовик 2» підлягає частковому задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин 

Згідно статут ЖБК «Портовик2» - ЖБК організований з метою забезпечення членів кооперативу та членів їх сімей шляхом будівництва багатоквартирного житлового будинку та подальшої його експлуатації. У члени кооперативу приймаються громадяни, які мають квартири в особистій власності в ЖБК (п.2.3 Статуту). Місце знаходження кооперативу: Одеська область, м.Чорноморськ, провулок Шкільний, 6 (п.1.7 Статуту).
01.11.2019 ЖБК «Портовик2» та АТ «Одесагаз» уклали договір на експлуатацію складових гозорозподільчої системи, які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.26-29).
Між КП «Чорноморськтеплоенерго» та ЖБК «Портовик2» укладений договір 6-Ж11 з колективними споживачами про надання послуг з постачання теплової енергії (а.с.30-35)
01.04.2021 між КП «Чорноморськводоканал» та ЖБК «Портовик2» укладений договір 13 про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення (а.с.36-39).
01.01.2021 між ЖБК «Портовик2» та ТОВ «ТВ-СЕРРУС» укладений колективний договір №203-ЧР про надання послуг з поводження з побутовими відходами (а.с.40).
ЖБК «Портовик 2» надали довідку про розмір заборгованості за комунальні послуги ОСОБА_1 , згідно якого заборгованість за комунальні послуги, які надавались в квартиру АДРЕСА_1 складає 27467,62 грн. (а.с.46).
Згідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.25) квартира АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_2 , його частка складає 1/2 частина.
Згідно відповіді Чорноморського відділу ДРАЦС в Одеському районі Одеської області, яка надана за запит голови правління ЖБК «Портовик2», надати останньому витягу з ДРАЦСГ про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не можливо так як така інформаціє є конфіденційною та розголошенню не підлягає. , так а інформація може бути надана на запит суду (а.с.53).
Згідно відповіді Чорноморської міської державної нотаріальної контори Одеської області на запит ЖБК «Портовик2» довідки про вчинення нотаріальної дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам за дорученням яких або щодо яких вчинялася нотаріальні дії або на письмову вимогу суду (а.с.54).
Відповідно до витягу з актового запису про смерть №576 від 24.07.2018 наданого Чорноморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 144).
Відповідно до відповіді Чорноморської державної нотаріальної контори Одеської області, станом на 03.10.2025, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 не відкривалась, спадкоємці не звертались із заявою про прийняття спадщини після померлого. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру відсутня інформація щодо заповіту від імені ОСОБА_2 (а.с. 154).

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.
Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції, в частині мотивування його висновків. 

Мотиви прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до п. 6, 13 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (п. 5 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Згідно із частиною першою статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово- комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений статтею 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
У відповідності до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
У відповідності до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором.
Згідно ст. 68 ЖК України, споживачі повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки встановлені договором або законом.
Нормами ст.ст. 525, 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. ст. 319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, обов`язок утримання квартири та сплати житлово-комунальних послуг покладається на власника квартири.
Встановлено, що ЖБК «Портовик» здійснює обслуговування будинку за адресою: АДРЕСА_3 .
Звертаючись до суду із вказаною позовною заявою про стягнення заборгованості за житлово- комунальні послуги надані за адресою АДРЕСА_2 , позивач вказував, що ОСОБА_2 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), був власником вказаного житла, після його смерті власником є його сестра ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину після смерті брата звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
Однак, з вказаними твердженнями не можливо погодитись з огляду на відповідь Чорноморської державної нотаріальної контори Одеської області на запит апеляційного суду, відповідно до якої станом на 03.10.2025, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 не відкривалась, спадкоємці не звертались із заявою про прийняття спадщини після померлого. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру відсутня інформація щодо заповіту від імені ОСОБА_2 .
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів родинних зв`язків між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . 
Також, у своєму позові та апеляційній скарзі ЖБК «Портовик 2» вказує, що ОСОБА_1 із народження зареєстрована за вказаною адресою АДРЕСА_2 , тому на думку позивача заборгованість за період з 01.09.2020 по 31.10.2023 покладається на неї.
Так факт реєстрації ОСОБА_1 підтверджено матеріалами справи. (Додаток до Акту №32 приймання-передачі діючих картотек з питань реєстрації фізичних осіб від 28.10.2016 (а.с.49 – 50), відповідь відділу реєстрації обліку осіб Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області (а.с. 58).
Однак, сам факт реєстрації ОСОБА_1 у вказаній квартирі не свідчить про те, що остання є користувачем житлово-комунальних послуг.
Крім того, як зазначено самим позивачем у позовній заяві ОСОБА_1 тривалий час знаходиться на лікуванні у психологічній клініці. 
За таких обставин, позивачем не доведено, що відповідачка приходилась сестрою ОСОБА_2 та після його смерті прийняла спадщину на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , крім того, що вона проживає в вказаній квартирі, оскільки за твердженнями самого позивача перебуває на лікуванні у психологічній клініці, тому її правовий статус в межах наданих доказів не встановлений, з огляду на що позовні вимоги про стягнення заборгованості не підлягають задоволенню.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми процесуального права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ЖБК «Портовик 2», є частково обґрунтованими, а тому вона підлягає задоволенню частково. 
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги змінює судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.
Згідно із ч. 4 ст. 376 ЦПК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Оскільки висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають правовідносинам, які виникли між сторонами, та висновок про відмову в задоволенні позову доповнений, колегія суддів вважає, що мотивувальна частина рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом викладення мотивувальної частини рішення суду першої інстанції в редакції мотивувальної частини даної постанови.
В решті рішення суду необхідно залишити без змін.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.
Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Портовик 2» задовольнити частково.
Заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 04 червня 2024 року змінити. Викласти мотивувальну частину рішення суду першої інстанції в редакції мотивувальної частини даної постанови.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складений 29.12.2025

Головуючий 

Судді: