Справа № 761/39985/25
Провадження № 2-а/761/814/2025

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Притула Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

19 вересня 2025 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла зазначена позовна заява якій позивач просить: 
-скасувати постанову серія 2КІ № 0003106853 від 21 серпня 20205 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що оскаржувану постанову позивач отримав 10.09.2025 року поштовим відправленням ДП «Укрпошта» 0601187366180. Згідно з постановою, головний спеціаліст - інспектор з паркування ДТК м. Києва Харік М.І. встановив в режимі фотофіксації - 21.08.2025року в 15 год.14 хв., ОСОБА_1 зупинив транспортний засіб SUZUKI NEW SX4, н. з. НОМЕР_1 , на вул. Паньківській 17 в м. Києві ближче 10 м. від виїзду з прилеглої території, чим порушено п.15.9 и) Правил дорожнього руху (далі - ПДР) та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП.
Як зазначає позивач, 21.08.2025 року в м. Києві, навпроти будинку по вул. Паньківській, 17, на лобовому склі його автомобіля, SUZUKI NEW SX4, НОМЕР_1 , припаркованого на краю проїзної частини дороги, інспектором з паркування Харік М.І. залишено «ПОВІДОМЛЕННЯ ПРО ПРИТЯГНЕННЯ ДО АДМІНІСТРАТИВНОЇ ВІДПОВІДАЛЬНОСТІ ДО ПОСТАНОВИ СЕРІЯ 2К № 0003106853» (далі - повідомлення) згідно якого на власника автомобіля буде накладено штраф в розмірі 680,00 грн. відповідно до ч.3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) за порушення п.15.9, И) Правил дорожнього руху України (ПДР).
Позивач зазначив, що він є власником вказаного автомобіля, проживає в м. Києві, пенсіонер, інвалід 3 групи; в зв`язку з необхідністю відвідування лікувального медичного закладу «КП «Дерматовенерологія» (далі - МЗ) в м. Києві по вул. Саксаганського, 72, приїхав на власному автомобілі за вказаною адресою. Скористатись громадським транспортом для відвідування вказаного МЗ, незручно - вимагає значних затрат особистого часу та потребує не менше 2- х пересадок, так як від місця мешкання позивача (вул. Січових Стрільців б. 35) «прямого» громадського транспорту нема, а на таксі - дороговартісно. Біля вказаного медичного закладу, а також у дворі вказаної будівлі (на в`їзді в двір - металеві ворота з замком), стоянки (парковки) для автомобілів відвідувачів, в т. ч. інвалідів (окремої стоянки, або місць для паркування) відсутні. По вул. Саксаганського, в м. Києві, організовано односторонній рух (від центру міста). Рух транспорту інтенсивний, а зупинка автомобіля на обочині буде створювати значні перепони для руху транспорту. 
Із оскаржуваною постановою позивач не погоджується, вважає рішення посадової особи органу державної влади протиправним, таким, що порушує його права та законні інтереси і підлягає скасуванню, з наступних підстав.
Позивач зазначає, що вимушений був зробити «декілька кругів» навколо вказаного медзакладу - для вибору місця для паркування автомобіля (з втратою як часу так і додаткових затрат на пальне). В черговий круговий проїзд - звільнилось місце, для можливої зупинки, неподалік МЗ - на краю проїзної частини навпроти будинку по вул. Паньківській, 17. Також позивач вказує, що інших місць, придатних для «безпечного» паркування автомобіля, в доступній відстані від вказаного медичного закладу - не було. Вибране позивачем місце паркування, використовувалось (використовується) водіями інших автомобілів, знаками згідно до ПДР (3.34, 3.35, 3.38) - не заборонено.
Згідно фотофіксації з місця події, припаркований автомобіль не створював перешкод для виїзду з прилеглої території, не перешкоджав видимості водіям інших автомобілів та не становив загрозу для можливості виникнення ДТП. 
Позивач зазначає, що в порушення ст. 251 КУпАП - відповідач (інспектор Харік М.І.) «не обтяжував себе в діях», а саме отриманням пояснень від особи, що «вчинила» адміністративне порушення, а також правом скористатись правовою допомогою при розгляді справи про адмінправопорушення. Вказане свідчить про порушення органом державної влади ч.2 ст. 2 КАС України.

22 жовтня 2025 року до суду надійшов відзив відповідача на заявлені вимоги в якому представник Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу КМР (КМДА) просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник зазначає, що на підтвердження факту порушення позивачем правил зупинки транспортного засобу, що зафіксоване у режимі фотозйомки, Департаментом долучені до відзиву матеріали фотофіксації до Постанови у кількості «08» фотозображень транспортного засобу, отриманих з різних / протилежних ракурсів, які містять дату та час здійснення фотозйомки, дані щодо місця розташування транспортного засобу щодо нерухомих об`єктів та вичерпний обсяг інформації для встановлення марки транспортного засобу, серії та номеру його державної реєстрації. Із зазначених матеріалів фотофіксації вбачається, що належний на праві власності позивачу транспортний засіб Suzuki New SX4, номерний знак НОМЕР_2 розміщено ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території. Зазначене повністю підтверджується просторовим розташуванням транспортного засобу по відношенню до місця виїзду та не потребує додаткового доказування. Додатково, на підтвердження протиправності зупинки транспортного засобу позивача, в матеріалах фотофіксації міститься фотознімок з GPS-координатами 50.43942306, 30.50358333 (фото 6), на якому зафіксовано здійснені інспектором заміри відстані від транспортного засобу до місця виїзду з прилеглої території. Враховуючи зазначене, матеріалами справи підтверджується, що транспортний засіб, власником якого є позивач, був зупинений ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території, а за урахуванням того, що фотозйомка здійснена технічним засобом, який має функцію фото та відеофіксації, що відповідає вимогам статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, такі матеріали є належними, допустимими та достатніми доказами, що підтверджують факт правопорушення.
Представник зазначає, що під час паркування транспортних засобів водії, як учасники дорожнього руху повинні діяти виключно у відповідності до вимог Правил дорожнього руху, Правил паркування транспортних засобів та інших нормативних актів, що регулюють зазначені правовідносини, а транспортний засіб може бути розміщено виключно в спеціально відведених місцях для паркування транспортних засобів. Дане в повній мірі узгоджується як з приписами чинного законодавства, зокрема з пунктом 1.3 Правил, згідно якого учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, так і з практикою Європейського суду з прав людини», що становить частину національного законодавства, зокрема, рішенням по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, у якому зазначається, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».
Натомість, відсутність майданчику для паркування транспортних засобів в межах окремої території міста Києва, жодним чином не уповноважує учасників дорожнього руху на самостійне порушення Правил дорожнього руху України, не створює для таких осіб права на зупинку чи стоянку у заборонених для паркування транспортних засобів місцях та не виключає адміністративну відповідальність за порушення Правил дорожнього руху. В свою чергу, особливий правовий статус позивача як особи з інвалідністю не є універсальною підставою для звільнення від адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, оскільки законодавством України чітко визначено, що надання пільг певним категоріям громадян здійснюється виключно в межах та на умовах, визначених нормативно-правовими актами. Такі пільги мають конкретний зміст, обмежений обсяг та не є універсальним звільненням від усіх передбачених обов`язків, у тому числі обов`язку дотримання Правил дорожнього руху.

27.10.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив в якій позивач наполягає на задоволенні заявлених вимог з підстав, викладених в позовній заяві.

Заперечення на відповідь на відзив до суду не надходили.

Так як справа розглядалась в порядку спрощеного провадження сторони в судове засідання не викликались. 
Сторони не звертались до суду з клопотанням про слухання справи з викликом сторін.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог за наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 з 13.06.2019 року є власником автомобіля SUZUKI NEW SX4, державний номер НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
21.08.2025 року Головний спеціаліст - інспектор з паркування першого відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу КМР (КМДА) Харік М.І. склала постанову про накладення адміністративного стягнення, по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) Серія 2КІ №0003106853 за якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП. 
Як зазначено в постанові, транспортний засіб SUZUKI NEW SX4, державний номер НОМЕР_1 , 21.08.2025 року о 15 год 14 хв на вул.Паньківська,17 в м.Києві зупинено ближче 10 метрів від виїзду з прилеглих територій, чим порушено пункт 15.9, и) ПДР України.
Крім того, в постанові зазначено, що технічним засобом, яким здійснено фото/відеофіксацію правопорушення: АРМ Інспектора. Адреса вебсайту в мережі Інтернет з матеріалами фото/відеофіксації правопорушення: kyiv.digital/penalty/check, ідентифікатор для доступу до інформації на веб сайті - номер постанови.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.
Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає обсяг прав та обов`язків водія, є також Правила дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР).
Згідно з п. 1.1 ПДР відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлює єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР, згідно із п. 1.3 ПДР.
Разом з тим, п. 1.9 ПДР зазначає, що особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 15.9 (и) ПДР визначено, що зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.
Пункт 1.10 ПДР України визначає, що прилегла територія - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.
З фотоматеріалів, які надані суду відповідачем вбачається, що автомобіль SUZUKI NEW SX4, НОМЕР_1 зупинено ближче ніж 10 метрів від місця виїзду з прилеглих територій (виїзд з двору будинку).
При зверненні до суду з позовом, позивач не заперечував факт порушення правил паркування, але вказав що відсутність місць для паркування спонукало його зупинитися з порушенням ПДР України.
Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцятинеоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з приміткою до статті, суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).
Стаття 14-2 КУпАП визначає, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.
Примітка. Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.
Згідно п.1 статті 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Положеннями статей 245, 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Згідно з приписами ч.1 ст. 72 та ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
За таких обставин, суд зазначає, що наявні у матеріалах справи копії фотофіксації автомобіля SUZUKI NEW SX4, державний номер НОМЕР_1 є належним доказом порушення позивачем п. 15.9 (и) ПДР України, оскільки містить інформацію щодо предмету доказування, матеріали фотофіксації містять інформацію про обставини події та підтверджують скоєння позивачем адміністративного правопорушення зокрема, з даних копій фотофіксації вбачається, що автомобіль позивача розміщений на відстані менше ніж 10 метрів від виїзду з прилеглої території (двору будинку).
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'HalloranandFrancis v. theUnitedKingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.
Згідно з ч.1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами.
Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сто рона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Разом з тим, вказане не можна розуміти таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог, тому обов`язок доказування розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.
Вищевикладене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 536/583/17 та від 14 березня 2018 року у справі № 760/2846/17.
За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення ним порушення ПДР відповідними доказами.
Тому, суд, приходить до висновку, що вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується наданими відповідачем доказами та не спростовано позивачем. А тому з врахуванням зазначеного суд не вбачає підстав для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Суд також вважає за доцільне зазначити, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів відсутності спеціально відведених місць для паркування. Водночас, відсутність майданчика для паркування не надає право водіям на паркування з порушенням ПДР України та не звільняє від адміністративної відповідальності за таке порушення.
Оскільки положеннями статті 249 КАС України передбачено право суду постановити окрему ухвалу, так як суду не надано достатньо доказів для необхідності вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, тому суд не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали.
Так, судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 247, 251, 252, 280, 288, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 73, 74, 77, 241, 242, 296 КАС України, суд -
В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:         Н.Г.Притула