ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 р.	Справа № 520/847/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2025 р. (ухвалене суддею Кухар М.Д.) по справі № 520/847/25
за позовом Харківської обласної прокуратури 
до  Харківської міської ради,  треті особи:  Харківська обласна військова адміністрація , Департамент культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації , Міністерство культури України, 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Харківська обласна прокуратура звернулася до суду з адміністративним позовом до Харківської міської ради, в якому просила: визнати протиправною бездіяльність Харківської міської ради щодо не утворення у складі її виконавчих органів спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини; зобов`язати Харківську міську раду утворити у складі її виконавчих органів спеціально уповноважений орган охорони культурної спадщини.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2025 р. позов задоволено. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2025 р. та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме: Закону України «Про охорону культурної спадщини», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
Позивач подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Ухвалою від 25.11.2025 р., постановленою судом під час судового засідання, без оформлення окремого документа, замінено назву третьої особи Міністерство культури та стратегічних комунікацій України на Міністерство культури України. 
У судовому засіданні представник апелянта та представник третіх осіб Харківської обласної військової адміністрації, Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.
У судовому засіданні представник позивача та третьої особи Міністерства культури України проти задоволення апеляційної скарги заперечували та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.2001 р. № 878 «Про затвердження Списку історичних населених місць України», з метою захисту традиційного характеру середовища населених місць України затверджено Список історичних населених місць України, у який увійшло місто Харків Харківської області (1654 рік).
Розпорядженням від 12.06.2020 р. № 725-р Кабінету Міністрів України визначено адміністративні центри та затверджено території громад Харківської області, зокрема Харківську територіальну громаду, адміністративним центром якої є м. Харків. 
Листом Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради № 3685/0/605-24 від 15.11.2024 р. Харківській обласній прокуратурі повідомлено, що Харківською міською радою питання щодо утворення у складі її виконавчих органів відповідного спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини не вирішувалося та будь-які рішення з цього питання не приймалися.
Листами Харківської обласної військової адміністрації від 15.10.2024 р. № 01-66/8256 та Департаменту культури і туризму Харківської обласної військової адміністрації від 14.10.2024 р. № 05-25/2432 Харківській обласній прокуратурі повідомлено, що запитувана інформація про надання погодження на створення Харківською міською радою спеціально уповноваженого органу з охорони культурної спадщини відсутня.
Листом Департаменту культурної спадщини Міністерства культури та стратегічних комунікацій України № 06/13/10855-24 від 09.12.2024 р. Харківській обласній прокуратурі повідомлено, що, згідно із інформацією актуальної електронної бази документообігу Міністерства культури та стратегічних комунікацій України, Харківська міська рада до Міністерства культури та стратегічних комунікацій України (який є правонаступником Міністерства культури України, Міністерства культури та інформаційної політики України) за погодженням щодо утворення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини не зверталась.
Листом Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради № 3685/0/605-24 від 15.11.2024 р. повідомлено, що Харківська міська рада за погодженням до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, не зверталась та спеціально уповноважений орган охорони культурної спадщини у складі своїх виконавчих органів не утворила.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо неутворення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Харківська міська рада як орган місцевого самоврядування, допустила у спірних правовідносинах протиправну бездіяльність, оскільки не утворила спеціально уповноважений орган охорони культурної спадщини - відповідний виконавчий орган у складі виконавчих органів міської ради, як населеного пункту, занесеного до Списку історичних населених місць України.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав. 
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в подальшому – Закон № 280/97-ВР) визначено, що виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами; делеговані повноваження - повноваження органів виконавчої влади, надані органам місцевого самоврядування законом, а також повноваження органів місцевого самоврядування, які передаються відповідним місцевим державним адміністраціям за рішенням районних, обласних рад.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону № 280/97-ВР, виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. 
Згідно з пп. 5 п. «б» ч. 1 ст. 31 Закону № 280/97-ВР, у галузі будівництва до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад делеговані повноваження щодо охорони, реставрації та використання пам`яток історії і культури, архітектури та містобудування, палацово-паркових, паркових і садибних комплексів, природних заповідників.
Відповідно до пп. 10 п. «б» ст. 32 Закону № 280/97-ВР, у сфері освіти, охорони здоров`я, культури, молодіжної політики, фізкультури і спорту, утвердження української національної та громадянської ідентичності до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад делеговані повноваження щодо забезпечення охорони пам`яток історії та культури, збереження та використання культурного надбання.
Згідно з ч. 1 ст. 51 Закону № 280/97-ВР, виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Закону № 280/97-ВР, виконавчий комітет ради утворюється у складі відповідно сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - голови відповідної ради, заступника (заступників) сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету, а також керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, інших осіб. Сільська, селищна, міська рада утворює у складі виконавчого комітету ради орган з питань містобудування та архітектури.
Згідно з ч. 1 ст. 54 Закону № 280/97-ВР, сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.
Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь врегульовано Законом України «Про охорону культурної спадщини» (в подальшому – Закон № 1805-ІІІ).
Охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини (ст. 1 Закону № 1805-III).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. ст. 3 Закону № 1805-III, державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини. До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини), зокрема, належить обласні державні адміністрації, виконавчий орган міської ради.
Згідно з ч. ч. 3, 5 ст. 3 Закону № 1805-III, відповідний виконавчий орган сільської, селищної, міської ради населеного пункту, занесеного до Списку історичних населених місць України, утворюється місцевою радою за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини. Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради з питань, передбачених підпунктом 5 пункту "б" частини першої статті 31 і підпунктом 10 пункту "б" статті 32 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", підконтрольний відповідним органам виконавчої влади.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що для обґрунтованого висновку щодо дотримання відповідачем у спірних правовідносинах вимог законодавства необхідно встановити чи передбачено законодавством обов`язок відповідача зі створення в складі виконавчого комітету спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини як окремого виконавчого органу.
Проте, стаття 3 Закону № 1805-III, так і в цілому Закон № 1805-III не містять вимог щодо обов`язкового створення в структурі виконавчих органів міських рад окремого виконавчого органу з питань охорони культурної спадщини.
Частина 3 статті 3 Закону № 1805-III, також не визначає такого обов`язку, а визначає, що у міських радах населеного пункту, занесеного до Списку історичних населених місць України, відповідний виконавчий орган може бути утворено, однак виключно за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини.
Аналіз вищевказаної норми законодавства вказує, що створення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини саме як окремого (відповідного) виконавчого органу є винятком, а не загальним правилом.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 27.08.2025 р. у справі № 380/3191/24.
Крім того, судовим розглядом встановлено, що, відповідно до п.п. 1, 2 Положення про Департамент культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням Харківської обласної військової адміністрації № 754 В від 21.10.2024 р., Департамент є органом культурної спадщини Харківської обласної державної (військової) адміністрації та структурним підрозділом Харківської обласної державної адміністрації, підзвітний і підконтрольний голові (начальнику) обласної державної (військової) адміністрації та Міністерству культури та стратегічних комунікацій України з питань, що належать до його компетенції. 
До основних повноважень місцевих адміністрацій належить організація охорони, реставрації та використання пам`яток архітектури і містобудування, палацово-паркових, паркових та історико-культурних ландшафтів (п. 4 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»). 
Згідно з інформацією, розміщеною на сайті Центру надання адміністративних послуг, який доступний за посиланням: https://dozvil.kh.ua/catalog/business/kultura.html, адміністративні послуги в сфері охорони культурної спадщини надаються Департаментом культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації щодо пам`яток місцевого значення, які розташовані на території м. Харкова та Харківської області.
На виконання вимоги суду апеляційної інстанції Департаментом культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації повідомлено, що Департаментом культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації не делегувано Харківській міській раді повноваження, які передбачені підпунктом 5 пункту «б» статті 31 та підпунктом 10 пункту «б» статті 32 Закону № 280/97-ВР.
Таким чином, судовим розглядом встановлено, що Харківська обласна державна адміністрація, до основних повноважень якої відноситься виконання повноважень у сфері охорони культурної спадщини, не делегувала відповідачу виконання таких повноважень, які, відповідно до Закону № 280/97-ВР, є делегованими.
Проте, позивачем не обґрунтована доцільність утворення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини в Харківській міській раді за наявності органу з такими повноваженнями в Харківській обласній державній адміністрації.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону № 280/97-ВР, створення виконавчих органів є правом місцевої ради, яке реалізується ними на власний розсуд для забезпечення здійснення повноважень, що належать до відання їх виконавчих органів. 
Також у Законі № 280/97-ВР як і в Законі № 1805-III відсутні вимоги щодо обов`язкового утворення у складі виконавчого комітету ради інших органів, в тому числі, з питань охорони культурної спадщини.
Таким чином, віднесення законом тих чи інших повноважень до компетенції виконавчих органів місцевих рад не означає, що для реалізації кожного з них потрібен окремий орган.
Єдиний виняток з цього правила передбачено частиною 3 статті 51 Закону № 280/97-ВР, відповідно до якої у складі виконавчого комітету ради обов`язково утворюється орган з питань містобудування та архітектури.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм матеріального права.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу Харківської міської ради задовольнити, скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2025 р. по справі № 520/847/25 скасувати, ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог Харківської обласної прокуратури.
Керуючись ст. ст. 229, 243, 308, 315, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2025 по справі № 520/847/25 скасувати.
Ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог Харківської обласної прокуратури.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк	
Судді	   	О.А. Спаскін   Л.В. Любчич   	
Повний текст постанови складено 28.01.2026 року