Справа № 585/2069/25 
Номер провадження 2/585/31/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 січня 2026 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі: головуючого – судді Євлах О.О., за участі: секретаря - Безручко О.П., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни цивільну справу 
за позовом  ОСОБА_1 ,
до
відповідач: ОСОБА_2 ,
вимоги заявника: про поділ майна, що є у спільній частковій власності , -
негайно після закінчення судового розгляду ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції сторін.
1. 04 червня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є у спільній частковій власності. 
2. Позов обґрунтувала тим, що на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.01.2015 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно їй на праві спільної часткової власності належить 1/ 2 частина житлового будинку дерев`яного обкладеного цеглою літ. «А», загальною площею 59, 1 кв.м.; житловою площею 18, 9 кв.м., з належними до нього: літня кухня літ. «В», літня кухня літ. «Д-2»; сарай – прибудова літ. В; сараї дощані літ. Е, Г; вбиральня літ. У; літній душ літ. Л; огорожа №, ворота №1, що розташовані в АДРЕСА_1 . Крім того, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №629373 від 18.10.2011 року та Додатку до нього, їй на праві спільної часткової власності належить 1/ 2 частка земельної ділянки загальною площею 0, 1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 5910700000:03:043:0101. Інша 1/ 2 частка земельної ділянки загальною площею 0, 1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 5910700000:03:043:0101 та 1/ 2 частина житлового будинку дерев`яного обкладеного цеглою літ. А, загальною площею 59, 1 кв.м.; житловою площею 18, 9 кв.м., з належними до нього: літня кухня літ. В; літня кухня літ. Д-2; сарай – прибудова літ. В; сараї дощаті літ. Е, Г; вбиральня літ. У; літній душ літ. Л; огорожа №, ворота № 1, що розташовані в АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_2 . 
Однак, між ними склалися напружені відносини, вони не спілкуються і відповідно не домовилися про порядок володіння та користування житловим будинком з належними до нього господарськими будівлями та спорудами і земельною ділянкою, які перебувають у їх спільній частковій власності.
Згідно зі Звітом про оцінку майна від 29.04.2025 року ринкова вартість 1/ 2 частки спірних житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами і земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , складає 191700,00 грн.
Просить виділити в натурі та визнати за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , право власності на наступні приміщення і надвірні будівлі садиби: приміщення житлового будинку літ. «А»: коридор «2-2», площею 8, 5 кв.м.; кухня «2-3», площею 8, 8 кв.м.; житлова кімната «2-4», площею 9, 7 кв.м.; приміщення прибудови літ. «а»: коридор «2-1», площею 4, 7 кв.м.; господарські споруди: літня кухня літ. «Д-2», прибудова літ. «д», сарай літ. «Е», душ літ. «Л», погріб літ. «П» під «Д-2», вбиральня літ. «У», огорожа №1, ворота з хвірткою №2, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , згідно Варіанту виділу № 1 (показано рожевим кольором в додатку № 1 Висновку експертів №1918/27 від 31.10.2025 року); виділити в натурі та визнати за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , право власності на частку земельної ділянки площею 0, 050 га (500 кв.м.) з урахуванням площі під будівлями з земельної ділянки площею 0, 1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 5910700000:03:043:0101, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ІІ Варіанту виділу земельної ділянки (показано жовтим кольором в Додатку № 2 арк. 2 Висновку експертів №1918/27 від 31.10.2025 року); припинити її право спільної часткової власності на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами і земельну ділянку кадастровий номер: 5910700000:03:043:0101, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . 
3. Відповідач відзив на позовну заяву до суду не подала.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
4. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в його відсутності та відсутності позивача, в якій уточнені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених в позові. 
5. У судове засідання відповідач не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв чи клопотань від неї не надходило. 

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
6. Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06.06.2025 року постановлено розгляд справи проводити у загальному позовному провадженні та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 12 червня 2025 року.
Ухвалою суду від 17.07.2025 року за клопотанням позивача у справі була призначена комплексна судова будівельно – технічна та земельно – технічна експертиза.
12 листопада 2025 року до суду надійшов висновок експертів за результатами проведення комплексної будівельно – технічної та земельно – технічної експертизи. 
7. Ухвалою суду від 23 грудня 2025 року було закрито підготовче провадження у справі і призначено до розгляду в судовому засіданні.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
8. Судом встановлено, що до суду звернулася ОСОБА_1 . 
На підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.01.2015 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 1/ 2 частина житлового будинку дерев`яного обкладеного цеглою літ. «А», загальною площею 59, 1 кв.м.; житловою площею 18, 9 кв.м., з належними до нього: літня кухня літ. «В», літня кухня літ. «Д-2»; сарай – прибудова літ. В; сараї дощані літ. Е, Г; вбиральня літ. У; літній душ літ. Л; огорожа №, ворота №1, що розташовані в АДРЕСА_1 (а. с. 7 - 9). 
Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №629373 від 18.10.2011 року, Додатку до нього, та Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 1/ 2 частка земельної ділянки загальною площею 0, 1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 5910700000:03:043:0101. Інша 1/ 2 частка земельної ділянки загальною площею 0, 1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 5910700000:03:043:0101 та 1/ 2 частина житлового будинку дерев`яного обкладеного цеглою літ. А, загальною площею 59, 1 кв.м.; житловою площею 18, 9 кв.м., з належними до нього: літня кухня літ. В; літня кухня літ. Д-2; сарай – прибудова літ. В; сараї дощаті літ. Е, Г; вбиральня літ. У; літній душ літ. Л; огорожа №, ворота № 1, що розташовані в АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_2 (а. с. 10, 11, 67-78).
Згідно довідки – характеристики об`єкту нерухомого майна № 76 від 29.01.2025 р. за адресою: АДРЕСА_1 (колишня адреса: АДРЕСА_1 ) за даними технічної інвентаризації від 17.12.2024 р. розташовані наступні будівлі та споруди: житловий будинок дерев`яний обкладений цеглою літ. «А», загальною площею 59, 1 кв.м.; житловою площею 18, 9 кв.м., з належними до нього: літня кухня літ. «В», літня кухня літ. «Д-2»; сарай – прибудова літ. В; сараї дощані літ. Е, Г; вбиральня літ. У; літній душ літ. Л; огорожа №1, ворота №2, огорожа №3, хвіртка № 4 (а. с. 12).
Відповідно до технічного паспорта за адресою: АДРЕСА_1 (колишня адреса: АДРЕСА_1 ) за даними технічної інвентаризації від 17.12.2024 р. розташовані наступні будівлі та споруди: житловий будинок дерев`яний обкладений цеглою літ. «А», загальною площею 59, 1 кв.м.; житловою площею 18, 9 кв.м., з належними до нього: літня кухня літ. «В», літня кухня літ. «Д-2»; сарай – прибудова літ. В; сараї дощані літ. Е, Г; вбиральня літ. У; літній душ літ. Л; огорожа №1, ворота №2, огорожа №3, хвіртка № 4 (а. с. 13-15).
Згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником 1/ 2 частки житлового будинку, загальною площею 59, 1 кв.м.; житловою площею 18, 9 кв.м., з належними до нього: літня кухня літ. «В», літня кухня літ. «Д-2»; сарай – прибудова літ. В; сараї дощані літ. Е, Г; вбиральня літ. У; літній душ літ. Л; огорожа №, ворота №1, та земельної ділянки кадастровий номер 5910700000:03:043:0101, що розташовані в АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 (а. с. 16).
Згідно зі Звітом про оцінку майна від 29.04.2025 року ринкова вартість 1/ 2 частки спірних житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами і земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , складає 191700,00 грн. (а. с. 17 - 19).
Відповідно до висновку експертів №1918/27 від 31.10.2025 року за результатами проведення комплексної будівельно – технічної та земельно – технічної експертизи: по першому питанню: виходячи з нормативних вимог поділ житлового будинку літ. «А» з прибудовами і надвірними будівлями, що перебувають за адресою: АДРЕСА_1 , в натурі, можливий. Експерт пропонує на розгляд суду варіант поділу житлового будинку літ. А з прибудовами та надвірними будівлями: при варіанті виділу № 1: ОСОБА_1 виділяються (показано рожевим кольором в додатку № 1) наступні приміщення і надвірні будівлі садиби: приміщення житлового будинку літ. А: коридор «2-2», площею 8, 5 кв.м.; кухня «2-3», площею 8, 8 кв.м; житлова кімната «2-4», площею 9, 7 кв.м. Приміщення прибудови літ. А: коридор «2-1», площею 4, 7 кв.м. Господарські споруди: літня кухня літ. Д-2, прибудова літ. «д», сарай літ. «Е», душ літ. «Л», погріб літ. «П» під «Д-2», вбиральня літ. «У», огорожа № 1, ворота з хвірткою № 2. 
ОСОБА_2 виділяються (показано синім кольором в додатку № 1) наступні приміщення і надвірні будівлі садиби: приміщення житлового будинку літ. «А»; коридор «1-2», площею 6, 0 кв.м.; кухня «1-3», площею 7, 7 кв.м; житлова кімната «1-4», площею 9, 2 кв.м. Приміщення прибудови літ. «а1»: коридор «1-1», площею 4, 5 кв.м. Господарські споруди: літня кухня літ. «В», сарай – прибудова літ. «в», сарай літ. «Г», огорожа № 3, хвіртка № 4.
По другому питанню: Виходячи дослідження документів наданих експерту, нормативних вимог, контурів та площі земельної ділянки, розташування будівель на земельної ділянці, варіанта поділу житлового будинку та господарських будівель, сформованого користування земельною ділянкою (влаштовано паркан), експерт пропонує на розгляд, представити схематичні варіанти поділу земельної ділянки між співвласниками площею 0, 1000 га кадастровий номер 5910700000:03:043:0101, з цільовим призначенням – для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , з можливістю нормального користування будівлями та спорудами і здійснення догляду за ними для всіх співвласників, які є технічно можливі та нормативно обґрунтовані (Додаток № 2 арк.1-2). При І варіанті: співвласнику ОСОБА_1 – виділяється земельна ділянка площею 0, 0524 га (524 кв.м.), яка відображена жовтим кольором з урахуванням площі під будівлями. Співвласнику ОСОБА_2 - виділяється земельна ділянка площею 0, 0476 га (476 кв.м.), яка відображена блакитним кольором з урахуванням площі під будівлями. При ІІ варіанті: співвласнику ОСОБА_1 – виділяється земельна ділянка площею 0, 0500 га (500 кв.м.), яка відображена жовтим кольором з урахуванням площі під будівлями. Співвласнику ОСОБА_2 – виділяється земельна ділянка площею 0,0500 га (500 кв.м.), яка відображена блакитним кольором з урахуванням площі під будівлями (а. с. 81-107). 

V. Норми права. 
21. Згідно із частиною першою статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Дані положення кореспондуються в статті 328 ЦК.
Статтями 15, 16 ЦК, статтею 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У статті 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності. За частинами першою та другою цієї статті ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до частини першої статті 316 ЦК правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном ( стаття 317 ЦК України).
Згідно з вимогами статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (стаття 190 цього Кодексу).
До речей як складової поняття майна, зокрема нерухомих, відповідно до положень статті 181 ЦК України належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Права та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (частина перша статті 182 ЦК України).
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Згідно зі статтею 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Статтею 355 ЦК України встановлено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Згідно з частиною першою статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Відповідно до частини четвертої статті 355 та частини першої статті 356 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Зі змісту вказаних статей випливає, що право кожного із співвласників пов`язується із часткою у праві спільної власності і кожен із співвласників є власником не певної частини майна, а всього спільного майна у цілому.
Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.
За змістом частин першої-другої статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
У частині другій статті 372 ЦК України вказано, що в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.
Після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто становити окремий об`єкт нерухомого майна.
Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 761/28358/15-ц (провадження № 61-6663св23), від 10 травня 2023 року у справі № 154/3029/14-ц (провадження № 61-5044св21), від 09 серпня 2024 року у справі № 442/8542/19 (провадження № 61-6570св24).
У постанові Верховного Суду від 19 березня 2025 року у справі № 363/3902/13 (провадження № 61-14632св23) зроблено висновок, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки із майна, що є у спільній частковій власності, правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце не виділ, а поділ спільного майна. Тобто поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.
Ураховуючи викладене, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні тим, що у разі поділу майна кожному співвласнику виділяється майно в натурі і право спільної власності припиняється. Натомість у разі виділу частки зі спільного майна право спільної часткової власності припиняється лише для того учасника, якому ця частка виділяється в натурі, а для інших співвласників режим спільної часткової власності на решту майна зберігається.
Із цього також можна зробити висновок, що за наявності лише двох співвласників майна між ними проводиться поділ, оскільки при визначенні частки одного зі співвласників у натурі частка іншого визначається також і зміні в подальшому не підлягає. У такому випадку суд має зазначити розмір виокремлених частин колишнього спільного майна для обох сторін та визначити конкретні окремі об`єкти нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать позивачеві та відповідачеві.
При цьому, вирішуючи питання поділу спільного майна або виділення частки з нього, суди повинні пам`ятати, що визначальним для цього є не усталений співвласниками порядок користування будинком, а розмір їх часток та технічна можливість поділу будинку відповідно до цих часток.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 квітня 2025 року у cправі № 357/3145/20 (провадження № 14-36цс25).

VI. Оцінка суду.
22. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази за власним переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, кожен окремо та в сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. 
Так, у спільній частковій власності позивача та відповідача є житловий будинок та земельна ділянка, що розташовані по АДРЕСА_1 . Однак, між позивачем та відповідачем склалися напружені відносини, вони не спілкуються і, відповідно, не домовилися про порядок володіння та користування житловим будинком з належними до нього господарськими будівлями та спорудами і земельною ділянкою, які перебувають у їх спільній частковій власності.
Оскільки добровільно сторони не домовилися про розмір часток, які мають бути визначені кожному з них, суд вважає, що позивачу слід виділити в натурі та визнати за нею право власності на приміщення і надвірні будівлі садиби, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , згідно Варіанту виділу № 1 (показано рожевим кольором в додатку № 1 Висновку експертів №1918/27 від 31.10.2025 року), а також виділити в натурі та визнати за нею право власності на частку земельної ділянки площею 0, 050 га (500 кв.м.) з урахуванням площі під будівлями з земельної ділянки площею 0, 1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 5910700000:03:043:0101, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ІІ Варіанту виділу земельної ділянки (показано жовтим кольором в Додатку № 2 арк. 2 Висновку експертів №1918/27 від 31.10.2025 року).
Щодо вимог позивача про припинення її права спільної часткової власності на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами і на земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне. 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 зроблено висновок, що поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.
Оскільки виділення в натурі та визнання за позивачем права власності на житловий будинок та земельну ділянку автоматично припиняє її право у спільній частковій власності, що узгоджується з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17, то така вимога не є ефективним способом захисту та задоволенню не підлягає.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 258-259, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -

У Х В А Л И В :

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є у спільній частковій власності, – задовольнити частково.
2. Виділити в натурі та визнати за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , право власності на наступні приміщення і надвірні будівлі садиби: приміщення житлового будинку літ. «А»: коридор «2-2», площею 8, 5 кв.м.; кухня «2-3», площею 8, 8 кв.м.; житлова кімната «2-4», площею 9, 7 кв.м.; приміщення прибудови літ. «а»: коридор «2-1», площею 4, 7 кв.м.; господарські споруди: літня кухня літ. «Д-2», прибудова літ. «д», сарай літ. «Е», душ літ. «Л», погріб літ. «П» під «Д-2», вбиральня літ. «У», огорожа №1, ворота з хвірткою №2, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , згідно Варіанту виділу № 1 (показано рожевим кольором в додатку № 1 Висновку експертів №1918/27 від 31.10.2025 року).
3. Виділити в натурі та визнати за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , право власності на частку земельної ділянки площею 0, 050 га (500 кв.м.) з урахуванням площі під будівлями з земельної ділянки площею 0, 1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 5910700000:03:043:0101, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ІІ Варіанту виділу земельної ділянки (показано жовтим кольором в Додатку № 2 арк. 2 Висновку експертів №1918/27 від 31.10.2025 року).
4. В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Сумського апеляційного суду через єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, або через Роменський міськрайонний суд Сумської області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення виготовлено 09 січня 2026 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО
МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ   Оксана ЄВЛАХ