ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 6а-24/2008 Суддя (судді) першої інстанції: Медведєв К.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді:	 	Беспалова О. О.	
суддів:	 	Ключковича В.Ю., Епель О. В.	
за участю секретаря:	 	Волошка О. Л. 	

представника відповідача Дендебери В.В., Імощенка О. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2025 р. за заявою Міністерства оборони України про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.07.2008 у справі № 2а-576/08 задоволено позов, з-поміж інших, ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити дії та стягнуто з відповідача на користь позивачів відповідні суми коштів.
На виконання вказаного судового рішення на користь ОСОБА_1 стягнуто з Міністерства оборони України грошову компенсацію замість продовольчого пайка в сумі 48373,43 гривень.
Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 01 липня 2009 року скасував зазначену постанову від 03 липня 2008 року у справі № 2а-576/08 та прийняв нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.
У червні 2010 року Міністерство оборони України звернулось до Васильківського районного суду Київської області із заявою про поворот виконання постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2008 року, згідно з яким з Міністерства оборони України в примусовому порядку стягнуто кошти в розмірі 2' 157' 808,14 гривень у індивідуально визначених кожному позивачу розмірах.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2010 року відмовлено в задоволенні зазначеної заяви.
Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 24 лютого 2011 року скасував ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2010 року та постановив нову ухвалу, якою заяву Міністерства оборони України про поворот виконання рішення Васильківського районного суду Київської області від 03 липня 2007 року у справі № 2а-576/08 задовольнив. Допустив поворот виконання постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2008 року у справі № 2а-576/08. Стягнув з позивачів на користь Міністерства оборони України кошти в загальному розмірі 2' 157 808,14 гривень, в тому числі з: ОСОБА_1 48373,43 грн.
31.01.2012 Васильківський міськрайонний суд Київської області видав виконавчий лист № 6а-24/2008 про стягнення з ОСОБА_1 48373,43 грн.
Міністерство оборони України звернулось до Васильківського міськрайонного суду Київської області із заявою, в якій заявник просить видати дублікат виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь Міністерства оборони України боргу в розмірі 48373,43 гривень і поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання. 
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2025 року задоволено заяву Міністерства оборони України про видачу дубліката виконавчого листа № 6а-24/2008 та поновлено строк пред`явлення такого виконавчого листа до виконання.
Не погодившись із ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01.12.2025 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, а заяву Міністерства оборони України залишити без задоволення. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2025 р. та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. 
В судове засідання з`явились представники Міністерства оборони України, які щодо задоволення вимог апеляційної скарги заперечили.
Керуючись частинами 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів зазначає про таке.
Згідно з пунктами 18.2, 18.4 частини першої розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII, оформлення і видача судових рішень, якими вносяться зміни до виконавчих документів (у тому числі про виправлення помилки у виконавчому документі; визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; стягнення на користь боржника безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим документом; поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; відстрочку чи розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання; зупинення виконання судового рішення; заміну сторони виконавчого провадження), здійснюються в паперовій формі судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.
За змістом наведених положень закону убачається, що право стягувача на звернення для видачі дубліката виконавчого документа не є абсолютним і обмежується строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.11.2018 року у справі № 2-а-6969/08/0470 (2277вр-17/2-а-6969/08/0470).
З 21.04.1999 до 05.01.2017 діяв Закон України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999 (далі - Закон № 606-XIV).
За приписами ч. 1 ст. 22 Закону № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.
05.10.2016 набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
Згідно ст.12 Закону № 1404-VIIІ виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
На виконання п. 5 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
З урахуванням наведеного правового регулювання та фактичних обставин справи строк пред`явлення до виконання виконавчого листа виданого № 6а-24/2008, виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області 31 січня 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Міністерства оборони України грошових коштів у розмірі 48373,43 грн., закінчився.
Задовольняючи заяву Міністерства оборони України про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання суд першої інстанції виходив з того, що втрати виконавчого документа органами ДВС є поважною причиною для поновлення такого, а заявником доведено, що ним вживались належні заходи щодо з`ясування стану виконавчого провадження.
Поряд із цим, матеріали справи свідчать, що виконавче провадження з виконання виконавчого листа виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області 31 січня 2012 року востаннє здійснювались у 2016 році. 
Відповідно до відомостей, наданих Васильківським відділом ДВС в Обухівському районі ЦМУМЮ (м. Київ) виконавчий лист № 6а-24/2008 від 31 січня 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Міністерства оборони України 48373,43 грн. перебував на виконанні у Васильківському відділі ДВС з 21 жовтня 2016 року та 27 грудня 2016 року був переданий до Шевченківського районного ВДВС у м. Києві, оскільки боржник перебував на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві. Однак, відповідно до інформації, наданої Шевченківським ВДВС у м. Києві, указаний виконавчий документ до Відділу не надходив.
Колегія суддів критично оцінює висновки суду першої інстанції, що отримання таких відомостей Міністерством оборони України у 2025 році є достатньою підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. 
Матеріали справи свідчать, що такий виконавчий лист перебував на виконанні у Васильвському відділі ДВС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до грудня 2016 року. 
Постановою від 27.12.2016 року на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону № 606-XIV) спірний виконавчий лист направлено до іншого відділу ДВС та аж до червня 2025 року заявником (стягувачем за виконавчим листом) не вживалось жодних заходів щодо з`ясування стану виконавчого провадження. 
Відтак, колегія суддів приходить до переконання, що Міністерством оборони України не наведено достатніх підстав для висновку про те, що він вживав належних заходів щодо з`ясування стану виконавчого провадження і з поважних причин пропустив строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання майже на 10 років.
Обставини даної справи свідчать про безпідставне зволікання Стягувача, який є суб`єктом владних повноважень, щодо забезпечення виконання судового рішення та вжиття для цього наданих йому законодавчо визначених важелів впливу, у зв`язку з чим інша сторона (боржник) опинилася у стані правової невизначеності, що не відповідає принципу верховенства права та доктринальній практиці ЄСПЛ.
Колегія суддів вказує, що встановлені законами строки для вчинення певних дій покликані дисциплінувати суб`єктів правовідносин та впроваджують на практиці принцип юридичної визначеності та передбачуваності закону. Тобто поновлення пропущених строків має бути належним чином обґрунтоване, оскільки воно впливає не лише на Заявника, а і на права, інтереси та обов`язки інших осіб, в даному випадку - Боржника у справі.
В частині тверджень, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів враховує посилання на практику Верховного Суду та ЄСПЛ, проте не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, позаяк такі висновки не спростовують правомірність мотивів суду першої інстанції.
Аналізуючи всі доводи Міністерства оборони України, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі "Ґарсія Руіз проти Іспанії" (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Отже, судом першої інстанції зроблено помилкові висновки про можливість поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та відповідно видач дубліката такого виконавчого листа.
Відтак, враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.
Відповідно до частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було допущено порушення норм права, що призвело до невірного по суті вирішення питання, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а заява підлягає залишенню без задоволення. 
Керуючись ст.ст.311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 378 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2025 року за заявою представника Міністерства оборони України про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2025 року скасувати та прийняти нову постанову якою заяву Міністерства оборони України про видачу дубліката виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь Міністерства оборони України боргу в розмірі 48373,43 гривень та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання залишити без задоволення. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач  	О. О. Беспалов	
Суддя 	В. Ю. Ключкович	
Суддя	О.В. Епель	

(Повний текст постанови складено 11.02.2026)