ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року	Львів	Справа № 460/14366/25 пров. № А/857/40015/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,
суддів: Довгої О.І., Шинкар Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року (суддя- Дорошенко Н.О., ухвалене в м. Рівне) у справі № 460/14366/25 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області звернулося до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання неправомірними дії Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо винесення постанови про накладення штрафу в сумі 10200,00 грн від 07.08.2025; скасування постанови від 07.08.2025 за ВП №77932254 про накладення штрафу в сумі 10200,00 грн.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року в задоволені адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задоволити.
Відзив на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції поданий не був.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 13.09.2024 у справі №460/8483/24, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.01.2025, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинення певних дій задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 пенсії без обмеження її максимальним розміром з 20.03.2024. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 20.03.2024 пенсію відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» без обмеження її максимальним розміром.
Рівненським окружним адміністративним судом 13.01.2025 у справі №460/8483/24 видано виконавчий лист про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 20.03.2024 пенсію відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» без обмеження її максимальним розміром.
Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Корольчук Наталією Іванівною від 06.05.2025 за заявою стягувача ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження №77932254 з примусового виконання виконавчого листа №460/8483/24, виданого 13.01.2025 Рівненським окружним адміністративним судом. Вказано про необхідність боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
Державним виконавцем до боржника Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, 16.06.2025 за № 17546 скеровано вимогу про нарахування та виплату стягувачу пенсію відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» без обмеження її максимальним розміром, а також боржника попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили, згідно зі статтею 382 Кримінального кодексу України.
ОСОБА_1 17.07.2025 звернувся до відповідача із заявою, в якій повідомив про невиконання боржником рішення суду, у зв`язку з чим просив накласти на ГУ ПФУ в Рівненській області штраф у відповідності до статей 63,75 Закону України "Про виконавче провадження".
Державним виконавцем 17.07.2025 винесено постанову про накладення на боржника Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області штрафу на підставі статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» в сумі 5100,00 грн за невиконання рішення суду, а також 17.07.2025 скеровано вимогу державного виконавця на адресу боржника.
Державним виконавцем 07.08.2025 винесено постанову про накладення на боржника Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області штрафу на підставі статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» в сумі 10200,00 грн за невиконання рішення суду; зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення. 
В матеріалах наданого відповідачем на вимогу суду виконавчого провадження №77932254 відсутні будь-які документи щодо заходів, які були вчиненні боржником для виконання рішення суду.
Позивач вважаючи постанову про накладення штрафу протиправною, звернувся до суду з позовом про її скасування.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені в Законі України “Про виконавче провадження” від 02.06.2016 №1404-VIII (далі – Закон №1404-VIII).
Згідно статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення ) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до п. 16 ч. 3 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Згідно частини першої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Частинами 1-3 статті 63 Закону №1404-VIII регламентовано порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, та встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Стаття 75 Закону №1404-VIII встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.
У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання (ч. 1 ст. 75 Закону №1404-VIII).
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 75 Закону №1404-VIII).
Отже, накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. При цьому, умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Накладення штрафу є заходом покарання, а тому можливість накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.
Відтак, законодавець передбачає дві складові, які повинен здійснити державний виконавець перед тим, як застосувати до боржника штраф. По-перше, перевірити виконання рішення боржником та, по-друге, впевнитися, що рішення суду не виконане без поважних причин.
Верховний Суд у постанові від 31.03.2021 у справі №360/3573/20 зазначив, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. При цьому, визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Згідно частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як вірно зазначено судом першої інстанції предметом спору у цій справі є правомірність винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу на боржника, відтак факт невиконання без поважних причин боржником рішення суду, невжиття заходів з метою виконання рішення суду, є суттєвою обставиною, яка впливає на правильність вирішення спору.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 13.09.2024 у справі №460/8483/24, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.01.2025, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 20.03.2024 пенсію відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» без обмеження її максимальним розміром.
Будь-які належні та допустимі докази на підтвердження вчинення органом Пенсійного фонду необхідних дій, спрямованих на нарахування та виплату ОСОБА_1 з 20.03.2024 пенсію відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» без обмеження її максимальним розміром, відсутні в матеріалах як виконавчого провадження, так і в матеріалах судової справи.
Разом з тим, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області надіслало лист від 09.01.2025 №1700-0307-5/1226 до Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України щодо отримання дозволу на макетну обробку електронної пенсійної справи ОСОБА_1 для проведення відповідного перерахунку та виплатних операцій шляхом ініціювання перерахунку «Макетна обробка». Пенсійний Фонд України повідомив позивача своїм листом від 22.03.2025 №2800-030102-9/19498, що повертає без опрацювання лист від 09.01.2025 №1700-0307-5/1226 щодо надання макетної обробки, зазначивши, що в довідці, виданій ВАТ «Рівнешляхбуд» № 3 від 10.01.2018, ОСОБА_1 працював на будівництві дороги Зелений Мис – Чорнобиль. Будівництво автодороги Зелений Мис – Чорнобиль проходило як в зоні відчуження, так і за її межами. Враховуючи наявні в матеріалах ЕПС документи, визначити тривалість робочого дня в зоні відчуження неможливо.
Після накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області штрафу вперше за невиконання судового рішення у справі №460/8483/24, боржник також надсилав листи аналогічного змісту до Пенсійного фонду України, відповіді на які в матеріалах судової справи відсутні.
Разом з тим, при вирішенні цієї справи суд першої інстанції вірно не взяв до уваги та відхиляє як такі, що не стосуються спірних правовідносин, доводи ГУ ПФУ в Рівненській області про те, що підставою для перерахунку пенсії являється довідка, видана підприємством, установою, організацією, де працювала особа, а підставою для проведення розрахунку заробітної плати за період роботи в зоні відчуження являються первинні документи про нараховану заробітну плату, період та фактичну тривалість робочого дня, зокрема, табелі обліку робочого часу, маршрутний лист, кратність, тарифну ставку, період роботи), завірених організацією у складі якої виконувалися роботи
Дійсно, будь-які довідки, які надаються для призначення пенсії, повинні відповідати первинним документам, на підставі яких вони видавались, а органу Пенсійного фонду надано право перевіряти обґрунтованість та достовірність даних, які відображені в довідках підприємств.
Враховуючи зміст судового рішення у справі № 460/8483/24, яким зобов`язано виконати орган Пенсійного фонду, об`єктивно відсутня необхідність отримання будь-яких додаткових документів про період роботи стягувача в зоні відчуження.
Таким чином, ГУ ПФУ в Рівненській області судовим рішенням зобов`язано здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 , який є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС, пенсію відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» без обмеження її максимальним розміром. Суд не ухвалював рішення про зобов`зання ГУ ПФУ в Рівненській області про повторний розгляд чи перевірку матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 . Спосіб виконання судового рішення достеменно встановлений судом - нарахувати та виплатити пенсію без обмеження її максимальним розміром.
Відтак, на переконання суду, тривале безрезультатне листування між територіальним органом Пенсійного фонду та Пенсійним фондом України "щодо проведення відповідного перерахунку та виплатних операцій шляхом ініціювання перерахунку "Макетна обробка"" за жодних обставин не може вважатися ні вчиненням боржником необхідних дій, спрямованих на перерахунок та виплату пенсії особі у встановленому законом розмірі, ні існуванням об`єктивних обставин, які перешкоджають виконанню судового рішення.
З врахуванням наведеного колегія суддів вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не виконує судове рішення у справі №460/8483/24 без поважних причин, за відсутності перешкод для виконання судового рішення. 
Згідно статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).
Конституційний Суд України, розглядаючи справу, бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п.43).
Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Таким чином, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. При цьому, добровільне виконання боржником судового рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є законодавчо встановленим обов`язком такого боржника. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження.
За наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що державний виконавець правильно встановив факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин, повторно, у зв`язку з чим відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" виніс оскаржувану постанову про накладення на боржника штрафу.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року у справі №460/14366/25 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.
На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	Т. І. Шинкар