Справа № 522/3312/25
Провадження № 2-др/522/203/25
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючої судді Науменко А.В., 
за участю секретаря - Зелінська К.Ю. 
розглянувши заяву  представника позивачів – Тітова Віталія Володимировича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 522/3312/25 за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Сервіс Плюс»,  за участю третьої особи Комунального підприємства «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди
В С Т А Н О В И В:
12 листопада 2025 року судом ухвалено рішення у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Сервіс Плюс»,  за участю третьої особи Комунального підприємства «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, позов задоволено частково.
До суду 16.11.2025 року надійшла заява представника позивачів – ОСОБА_3  про ухвалення додаткового рішення, оскільки судом не вирішено питання про судові витрати, яка зареєстрована канцелярією суду 17.11.2025 року та передана судді 18.11.2025 року.
Ухвалою суду від 21.11.2025 року заяву прийнято до провадження. 
Заявник обґрунтовує заяву тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12.11.2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було задоволено частково та стягнуто з ТОВ «КК «Сервіс Плюс» суму матеріальних збитків, проте під час ухвалення зазначеного рішення судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, що згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України є підставою для постановлення додаткового рішення. Вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000 грн підтверджуються договором, актами виконаних робіт та детальним описом наданих послуг, при цьому правомірність стягнення таких витрат незалежно від їх фактичної оплати на момент розгляду справи узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду та практикою ЄСПЛ щодо трактування зобов`язань за гонораром як «фактично понесених витрат». Крім того, поза увагою суду залишились документально підтверджені витрати позивачів на оплату послуг експерта в сумі 4000 грн та витрати на сплату судового збору в розмірі 4239,20 грн, які підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 133, 137, 141 ЦПК України як такі, що безпосередньо пов`язані з розглядом справи та документально обґрунтовані.
У судове засідання призначене на 26.12.2025 року сторони не з`явились.
Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. 
12.11.2025року Приморський районний суд м. Одеси ухвалив рішення, яким частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Сервіс Плюс», за участю третьої особи Комунального підприємства «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Стягнув з товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Сервіс Плюс» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вартість матеріального збитку у розмірі 60026,67 грн. В іншій частині - відмовлено. 
При ухваленні рішення від 12.11.2025року судом не було вирішено питання про судові витрати. 
За заявою представника позивача судом вирішується питання про ухвалення додаткового рішення. 
Під час розгляду судової справи сторони можуть стати «заручниками» необізнаності в правових питаннях, так як сучасне цивільне судочинство має тенденцію до постійного ускладнення судових процедур. Для ефективного судового захисту сторони звертаються за кваліфікованою допомогою адвоката. Тому для особи, яка звертається за судовим захистом, дуже важливою є передбачена процесуальним законом можливість компенсації понесених нею витрат на професійну правничу допомогу в разі виграшу справи. 
Водночас потрібно притримуватись закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності. Розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України).
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн заявник надав: Договір про надання правничої допомоги від 2024року, Акти виконанних робіт 2025року; детальний опис робіт; яким визначено вартість послуг. Крім того, позивачем було сплачено 4000 грн. витрати за оплату послуг експерта, про що надана відповідна квитанція від 2024року та докази сплати судового збору у розмірі 4239,2 грн., які судом не було враховано при ухваленні рішення.
Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові втирати витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Сторона відповідача не надали заперечень щодо співмірності витрат на правничу допомогу.
Однак, попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч. 4 ст. 137 ЦПК України (Постанова КЦС ВС від 31.08.2023 № 824/20/23 (61-6611ав23)
Суд, дослідивши заяву про розподіл судових витрат, приходить до висновку про часткове задоволення заяви про розподіл судових витрат у розмірі який на думку суду є справедливим.
Визначивши заявлену суму як необґрунтовано завищену, суд, виходячи з складності справи, характеру підготовки документів вважає за необхідне зменшити розмір цих витрат до 10000,00 грн.
Також суд встановив доведеність вимог про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Сервіс Плюс», на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 4239,2 грн. судового збору; 4000 грн. витрати за оплату послуг експерта
Керуючись ст. ст. 133, 141, 270 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Заяву представника позивачів – Тітова Віталія Володимировича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 522/3312/25 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Сервіс Плюс»,  за участю третьої особи Комунального підприємства «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди—задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення у справі № 522/3312/25 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Сервіс Плюс», за участю третьої особи Комунального підприємства «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Сервіс Плюс», на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 4239,2 грн. судового збору; 4000 грн. витрати за оплату послуг експерта та 10 000 (десять тисяч) витрат на професійну правничу допомогу.
В іншій частині заяви – відмовити.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.

Суддя:         А.В. Науменко 

Повний текст рішення складено 31.12.2025 року.

Суддя:         А.В. Науменко 

26.12.2025