Справа № 136/879/25 
Провадження № 33/801/1357/2025
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шпортун С. В.
Доповідач: Медвецький С. К.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2025 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Медвецький С. К., за участю секретаря судового засідання Литвина С. С., розглянув апеляційну скаргу адвоката Герасимчук А. С. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 02 грудня 2025 року, якою задоволено клопотання ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про роз`яснення судового рішення у справі про адміністративне правопорушення № 136/879/25, 

у с т а н о в и в:

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини
Заступник начальника ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Кравець О. В. звернувся до Липовецького районного суду Вінницької області суду з клопотанням про роз`яснення постанови цього ж суду від 02 вересня 2025 року у справі № 136/879/25 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Клопотання мотивоване тим, що постанова суду в частині застосування додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами є незрозумілою для органу, який здійснює виконання судового рішення.
Посилаючись на ці обставини, просив суд роз`яснити резолютивну частину постанови суду, а саме чи застосовано до ОСОБА_1 додаткове стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Постановою Липовецького районного суду Вінницької області від 02 грудня 2025 року клопотання задоволено.
Роз`яснено, що згідно з постановою Липовецького районного суду Вінницької області від 02 вересня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення № 136/879/25, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, із застосуванням додаткового стягнення - з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
Постанова суду мотивована тим, що:
у резолютивній частині повного тексту постанови суду допущено описку в частині застосування додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами;
описка, допущена при виготовленні повного тексту постанови, ускладнює виконання судового рішення, відтак останнє підлягає роз`ясненню. 
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала
В апеляційній скарзі адвокат Герасимчук А. С. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 02 грудня 2025 року та постановити нову про відмову у роз`ясненні постанови суду від 02 вересня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення № 136/879/25.
Апеляційна скарга мотивована тим, що:
суд, який ухвалив рішення, після його проголошення не має права його змінити або скасувати;
у клопотанні про роз`яснення постанови суду фактично порушуються питання про внесення до указаного судового рішення нових даних, що не є опискою чи арифметичною помилкою допущеною у судовому рішенні;
роз`яснивши постанову, суд фактично змінив резолютивну частину судового рішення.
Позиції учасників судового провадження
Адвокат Герасимчук А. С. підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просила її задовольнити.
ОСОБА_1 та представник ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги в судове засідання не з`явилися, причини неявки суд не повідомили.
За указаних обставин, колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд апеляційної скарги за відсутністю учасників провадження, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце його проведення.
Мотиви суду
Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи та дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно зі ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Статтею ст. 304 КУпАП встановлено, що питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Процедура роз`яснення постанови судді у справі про адміністративне правопорушення положеннями КУпАП не врегульована.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 2-591/11 зроблено висновок, що:
«суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні.
Указані висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення. Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії».
Ураховуючи викладене, апеляційний суд вважає за можливе застосувати аналогію закону, а саме норми закону, що регламентують подібні відносини у кримінально-процесуальному законодавстві.
Роз`яснення судового рішення виступає одним із способів усунення його недоліків.
Роз`яснення рішення – це викладення рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.
Роз`яснення судового рішення має значення не саме по собі, а в контексті його правильного виконання із урахуванням змісту рішення і волі суду, який його ухвалив. 
Метою роз`яснення судового рішення є його удосконалення для правильного розуміння учасниками судового провадження, органом виконання судового рішення. Роз`яснення судового рішення спрямоване на усунення незрозумілості, що ускладнює його реалізацію. Суть роз`яснення судового рішення полягає не в роз`ясненні мотивів, які покладені в основу рішення, а в роз`ясненні рішення з метою наступного його виконання.
Системне тлумачення указаних положень процесуального закону дозволяє дійти висновку, що рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання. Ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду. Вимога логічності, зокрема передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині.
Матеріалами справи установлено, що 02 вересня 2025 року Липовецьким районним судом Вінницької області у судовому засіданні, за участю захисника ОСОБА_1 – адвоката Герасимчук А. С., було проголошено вступну та резолютивну частини постанови у справі, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, вирішено питання про стягнення судового збору (а. с.116- 118).
Згідно Єдиного державного реєстру судових рішень указане рішення (вступна та резолютивна частини постанови) направлене судом до реєстру 02 вересня 2025 року та надано загальний доступ 03 грудня 2025 року
08 вересня 2025 року судом складено повний текст указаної постанови.
Так, у мотивувальній частині постанови суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 слід визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі, який встановлений санкцією частини статті, за якою кваліфіковано її діяння із застосуванням додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки згідно із довідкою виданою ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_1 отримувала посвідчення водія.
Водночас у резолютивній частині повного тексту постанови суду від 02 вересня 2025 року зазначено, що ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, без позбавленням права керування транспортними засобами.
14 вересня 2025 року захисником Герасимчук А. С. засобами поштового зв`язку надіслано на адресу Липовецького районного суду Вінницької області апеляційну скаргу на постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 02 вересня 2025 року у справі № 136/879/25.
Згідно абзацу першого указаної апеляційної скарги сторона захисту не погодилась із судовим рішенням яким ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік та вирішено питання судового збору (а. с. 126 абзац перший апеляційної скарги).
Указане судове рішення було предметом перегляду апеляційною інстанцією, за наслідками якого 01 жовтня 2025 року Вінницьким апеляційним судом винесено постанову, якою апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Герасимчук А. С. залишено без задоволення, а постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 02 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишено без змін.
Зі змісту постанови апеляційної інстанції слідує, що предметом перегляду була постанова Липовецького районного суду Вінницької області від 02 вересня 2025 року якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто судовий збір в сумі 605,60 грн на користь держави (а. с.157 абзац 2 вступної частини постанови).
Указана постанова є остаточною та оскарженню не підлягає, відтак набрала законної сили 01 жовтня 2025 року.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною та передбачає накладення на правопорушника стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з обов`язковим додатковим стягненням у виді позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Ураховуючи викладене, аналіз зібраних у справі доказів свідчать про те, що 02 вересня 2025 року постановою Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції надав об`єктивну оцінку клопотанню начальника ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про роз`яснення судового рішення та дійшов обґрунтованого висновку про її задоволення.
Отже, постанова Липовецького районного суду Вінницької області від 02 грудня 2025 року є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а доводи апеляційної скарги викладені у ній висновків суду не спростовують. 
Істотних порушень норм КПК України та КУпАП, які могли б стати підставою для її зміни чи скасування, апеляційним судом не встановлено.
Зважаючи на викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу адвоката Герасимчук А. С. слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову – без змін.
Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, ст. 380 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу адвоката Герасимчук А. С. в інтересах  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 02 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Вінницького
апеляційного суду    С. К. Медвецький