ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2026 року
м. Київ
справа № 522/7119/23
провадження № 61-10140св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Одеська міська рада, голова Одеської міської ради Діденко Григорій Віталійович, Одеська обласна військова адміністрація, Департамент охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації,
треті особи: Комунальне некомерційне підприємство «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради», генеральний директор Комунального некомерційного підприємства «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради» Покітко Ольга Володимирівна,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Одеської міської ради на постанову Одеського апеляційного суду від 13 травня 2025 року в складі колегії суддів: Вадовської Л. М., Комлевої О. С., Сегеди С. М.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради, голови Одеської міської ради Діденка Г. В., Одеської обласної військової адміністрації, Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації, у якому, з урахуванням вимог уточненої позовної заяви, просив визнати незаконним і скасувати рішення Одеської обласної ради від 03 березня 2023 року № 508-VIII про його звільнення з посади генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради (далі - КНП «ОРКПЦ» ООР») та поновити його на цій посаді.
На обґрунтування своїх вимог зазначав, що з червня 2021 року працював на посаді генерального директора КНП «ОРКПЦ» ООР» на умовах контракту.
23 грудня 2022 року голова Одеської міської ради призначив проведення службового розслідування з метою з`ясування фактів неналежного виконання ним службових обов`язків та відсторонив його від здійснення повноважень генерального директора.
Розпорядженням Одеської обласної військової адміністрації від 24 лютого 2023 року його увільнено від роботи з 22 грудня 2022 року у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації на особливий період із збереженням місця роботи та посади.
Незважаючи на проходження ним військової служби, 03 березня 2023 року Одеська обласна рада прийняла рішення № 508-VIII, яким вирішила звільнити його з посади генерального директораКНП «ОРКПЦ» ООР» з наступного дня за днем його фактичної демобілізації на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України у зв`язку із втратою довір`я.
Вважав звільнення незаконним.
Відповідач належним чином не встановив вини в його діях, провів службове розслідування за його відсутності, чим обмежив його в доведенні своєї невинуватості.
Рішення про звільнення прийнято неуповноваженою особою, не з підстави, передбаченої контрактом.
При звільненні залишені без уваги передбачені законом гарантії збереження робочого місця під час мобілізації.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 17 червня 2024 року в позові відмовлено.
Суд першої інстанції виходив з того, що звільнення проведено з дотриманням вимог закону. Позивач не спростував належними доказами порушення, які зазначенні в акті перевірки, складеному за результатами службового розслідування.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Одеського апеляційного суду від 13 травня 2025 року рішення Приморського районного суду міста Одеси від 17 червня 2024 року скасовано й ухвалено нове рішення, позовну вимогу про визнання незаконним і скасування рішення обласної ради задоволено.
Визнано незаконним і скасовано рішення Одеської обласної ради від 03 березня 2023 року № 508-УШ «Про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора комунального некомерційного підприємства «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради».
У задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що  ОСОБА_1 як керівник підприємства не підлягав звільненню за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України, оскільки не є суб`єктом звільнення з цієї підстави, а тому оскаржуване рішення обласної ради підлягає скасуванню.
Водночас враховуючи те, що позивач не є демобілізованим, тобто реального припинення трудового договору з ним не відбулося, вимоги про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу не мають підґрунтя для задоволення.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
У серпні 2025 року Одеська обласна рада подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якійпросить скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 13 травня 2025 року й залишити в силі рішення Приморського районного суду міста Одеси від 17 червня 2024 року.
Підставами касаційного оскарження зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 02 червня 2021 року в справі № 592/8437/20, від 22 вересня 2021 року в справі № 127/28968/19, від 22 лютого 2022 року в справі № 450/3836/19, від 08 лютого 2023 року в справі № 546/243/20.
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції неповно з`ясував обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Не врахував, що згідно з умовами контракту та статуту КНП «ОРКПЦ» ООР» до посадових обов`язків позивача поряд з управлінськими функціями входять також функції з безпосереднього обслуговування товарно-матеріальних цінностей.
Позивач допустив неналежне використання майна і коштів підприємства, що підтверджується актом робочої групи, тому його звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України є законним.
Касаційна скарга не містить доводів щодо необґрунтованості висновків суду апеляційної інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тому постанову апеляційного суду в цій частині Верховний Суд відповідно до статті 400 ЦПК України не переглядає.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 19 серпня 2025 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
05 вересня 2025 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 27 січня 2026 року справу призначено до судового розгляду.
Позиція Верховного Суду
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Фактичні обставини, встановлені судами
Рішенням Одеської обласної ради від 18 червня 2021 року № 225-УШ ОСОБА_1 призначено на посаду генерального директора КНП «ОРКПЦ» ООР» строком на три роки як такого, що пройшов за конкурсом.
На виконання цього рішення 18 червня 2021 року з ОСОБА_1 укладений контракт на строк до 18 червня 2024 року.
На підставі наказу від 22 грудня 2022 року № 333 начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону з 22 грудня 2022 року майора медичної служби ОСОБА_1 зараховано на посаду начальника санаторного відділення Військово-медичного клінічного центру Південного регіону.
Наказом Військово-медичного клінічного центру Південного регіону від 23 грудня 2022 року № 334 ОСОБА_1 наказано вважати таким, що вибув у відрядження до складу передового хірургічного відділення від Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (Херсон) з 24 грудня 2022 року до окремого розпорядження.
Розпорядженням Одеської обласної ради від 23 грудня 2022 року № 823/2022-ОР «Про проведення службового розслідування» призначено проведення службового розслідування стосовно керівника КНП «ОРКПЦ» ООР»  ОСОБА_1 з метою з`ясування фактів неналежного виконання ним службових обов`язків, що призвело до людських жертв, стосовно порушення вимог чинного законодавства щодо допуску до виконання особливих робіт на ядерних установках, з ядерними матеріалами, радіоактивними відходами, іншими джерелами іонізуючого випромінювання.
Розпорядженням Одеської обласної ради від 23 грудня 2022 року № 823/2022-ОР відсторонено ОСОБА_1 від здійснення повноважень керівника КНП «ОРКПЦ» ООР» з 23 грудня 2022 року на час проведення службового розслідування.
На виконання розпорядження Одеської обласної ради від 27 грудня 2022 року № 837/2022-ОР «Про створення робочої групи з перевірки ефективності використання та забезпечення зберігання майна КНП «ОРКПЦ» ООР» проведено перевірку за період з 01 липня 2021 року до 31 грудня 2022 року, за результатами якої складено акт робочої групи перевірки ефективності використання та забезпечення збереження майна КНП «ОРКПЦ» ООР» від 20 лютого 2023 року.
Перевіркою встановлені порушення (перелік вказано в акті), які кваліфіковані як допущені особисто генеральним директором ОСОБА_1 , так і допущені персоналом, за який керівник підприємства несе відповідальність.
Розпорядженням Одеської обласної військової адміністрації від 24 лютого 2023 року № 41/К-2023 ОСОБА_1 увільнено від роботи з 22 грудня 2022 року у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації на особливий період із збереженням місця роботи та посади.
Рішенням Одеської обласної ради від 03 березня 2023 року № 508-УШ звільнено ОСОБА_1 з посади генерального директора КНП «ОРКПЦ» ООР» відповідно до пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України у зв`язку із втратою довір`я до нього та встановлено, що трудовий договір з ним припиняється з наступного дня за днем його фактичної демобілізації.
Рішення Одеської обласної ради від 03 березня 2023 року № 508-УШ прийнято на підставі фактів, викладених в акті робочої групи з перевірки ефективності використання та забезпечення збереження майна КНП «ОРКПЦ» ООР».
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Частиною другою статті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.
Згідно зі статтею 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації, або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.
Розірвання трудового договору на підставі цієї норми права можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.
Звільнення з підстави втрати довір`я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).
Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України, питання щодо віднесення позивача до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясувати: чи становить виконання операцій, пов`язаних з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов`язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей.
Виходячи з положень статті 135-1 КЗпП України обслуговування матеріальних цінностей передбачає здійснення певними працівниками підприємства, установи, організації дій, пов`язаних зі зберіганням, обробкою, продажем (відпусканням), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей.
Позивач працював на посаді генерального директора КНП «ОРКПЦ» ООР».
Відповідно до пункту 1.1 статуту КНП «ОРКПЦ» ООР», затвердженого рішенням Одеської обласної ради від 03 червня 2022 року № 431-VIII, КНП «ОРКПЦ» ООР є неприбутковим та лікарняним закладом охорони здоров`я - унітарним комунальним некомерційним підприємством а також об`єктом права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, інтереси яких представляє Одеська обласна рада в межах повноважень, визначених законодавством України.
Згідно з пунктом 6.2 статуту поточне керівництво (оперативне управління) підприємства здійснює керівник підприємства - генеральний директор, який призначається на посаду і звільняється з неї відповідно до порядку, визначеного чинним законодавством та відповідним рішенням Одеської обласної ради.
Генеральний директор забезпечує ефективне використання та збереження закріпленого за підприємством майна (абзац 4 пункту 6.7 статуту).
Відповідно до пункту 2.1 контракту від 18 червня 2021 року керівник здійснює поточне (оперативне) керівництво підприємством, організовує його господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання підприємством завдань, передбачених законодавством, статутом підприємства та цим контрактом.
Керівник підприємства має право розпоряджатися коштами підприємства в межах обсягів і в порядку, визначеному законодавством та фінансовим планом підприємства (підпункт 5 пункт 5.3 контракту).
Отже, до повноважень позивача як генерального директора КНП «ОРКПЦ» ООР» входить, серед іншого, поточне керівництво підприємством, управлінські функції щодо розпорядження майном і коштами підприємства.
При цьому виконання операцій, що пов`язані з безпосереднім обслуговуванням матеріальних цінностей, зміст трудових обов`язків позивача не становить.
Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що особи, які здійснюють функції обліку, охорони або управлінські функції щодо розпорядження майном та коштами підприємства, не відносяться до кола працівників, на яких у відповідних випадках поширюється дія пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України (зокрема, постанова від 06 грудня 2023 року в справі № 363/183/20).
Таким чином, установивши, що ОСОБА_1 як керівник підприємства не є працівником, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, суд апеляційної інстанції обґрунтовано вважав, що він не міг бути звільнений з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України, у зв`язку з чим правильно визнав незаконним і скасував оскаржуване рішення про його звільнення.
Висновки апеляційного суду не суперечать висновкам, викладеним Верховним Судом у наведених у касаційній скарзі постановах.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки зводяться до необхідності переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріально і процесуального права.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для його скасування.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду в оскаржуваній частині без змін.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, немає підстав для нового розподілу судових витрат. 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Одеської міської ради залишити без задоволення.
Постанову Одеського апеляційного суду від 13 травня 2025 року в частині задоволення позовної вимоги про визнання незаконним і скасування рішення про звільнення залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий	М. Є. Червинська	
Судді:	А. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко В. М. Коротун М. Ю. Тітов