ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65119, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"20" січня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/4354/25	
Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д., 
за участю секретаря судового засідання Бурмеха В.С.
розглянувши справу № 916/4354/25 в порядку спрощеного позовного провадження 
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз України” /ЄДРПОУ 40121452, адреса – 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1/ 
до відповідача: Комунального підприємства “Житлово-експлуатаційна контора №1” Херсонської міської ради /ЄДРПОУ 14114233, адреса – 73032, м. Херсон, вул. Вишнева, буд. 4/
про стягнення 201 308,02 грн 

за участі представників учасників справи:
від позивача: адвокат Єфременко О.О. на підставі довіреності, адвокат Кемінь В.В. на підставі довіреності;
від відповідача: адвокат Шелудько С.М. на підставі ордеру;
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз України” звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою /вх. № 4475/25 від 27.10.2025/ до Комунального підприємства “Житлово-експлуатаційна контора №1” Херсонської міської ради, в якій просить стягнути з відповідача кошти в розмірі 201 308,02 грн, в тому числі: - основний борг – 110 022,85 грн.; - пеня – 60 549,49 грн; - три проценти річних – 6 138,95 грн; - інфляційні втрати – 24 596,73 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором № 101/ПГ-4786-Г постачання природного газу (рамковий) від 17.11.2023. Зокрема позивач зазначає, що оплату за переданий газ відповідач здійснив лише частково на суму 1 290 960,20 грн та не виконав зобов`язання у визначений договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання. Стягнення боргу, штрафних санкцій, інфляційних втрат та трьох відсотків річних нарахованих за зобов`язаннями листопада 2023 – квітня 2024 року враховано у справі 916/4963/24. Таким чином, сума простроченого та несплаченого основного боргу за зобов`язаннями травня 2024-квітня 2025 відповідача перед позивачем за договором складає 110 022,85 грн, детальний розрахунок якого викладено у додатку до позову. З урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу відповідача перед позивачем за зобов`язаннями травня 2024-квітня 2025 за договором, розмір нарахованої пені за неналежне виконання відповідачем умов договору за підрахунками позивача складає 60 549,49 грн.
Позивач зазначає, що оскільки відповідачем не виконані умови договору щодо оплати отриманого природного газу, він зобов`язаний сплатити на користь позивача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми. Розрахунок індексу інфляції здійснено позивачем у відповідності до рекомендацій, наданих відповідно до Листа Верховного Суду України від 03.04.1997 року № 62-97-р. Загальний розмір нарахованих 3% річних за зобов`язаннями травня 2024- квітня 2025 від основного боргу складає 6 138,95 грн. Сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за зобов`язаннями травня 2024-квітня 2025 складає 24 596,73 грн. Отже, загальна сума боргу відповідача перед позивачем за зобов`язаннями травня 2024-квітня 2025, що підлягає стягненню згідно цього позову складає 201 308,02 грн.
Позовна заява подана на підставі ст. ст. 11, 15, 16, 509, 526, 530, 610, 612, 625, 629 ЦК України, Закону України "Про ринок природного газу".
Ухвалою суду від 03.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/4354/25. Постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на "25" листопада 2025 р. на 14:00.
12.11.2025 судом від КП «Житлово-експлуатаційна контора №1» Херсонської міської ради отримано відзив на позовну заяву /вх.№35949/25 від 12.11.2025/, в якому відповідач просить відмовити ТОВ «ГК «Нафтогаз України» у задоволенні заявлених позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 60 549,49 грн, трьох відсотків річних в сумі 6 138,95 грн та інфляційних втрат у сумі 24 596,73 грн.
При цьому відповідач посилається на те, що твердження позивача щодо періоду заборгованості за зобов`язаннями травня 2024-квітня 2025 в розмірі 110 022,85 грн не відповідає дійсності. Відповідач вказує, що стягнення суми боргу по договору за період з листопада 2023 року по січень 2024 року у розмірі 906 565,17 грн було здійснено на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 21.01.2025 у справі № 916/4963/24. Заборгованість по договору за період з лютого по квітень 2024 року у розмірі 105 674,40 грн було стягнуто на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 31.03.2025 у справі № 916/5593/24. У березні 2025 позивачем було направлено заяву про примусове виконання наказу Господарського суду Одеської області від 21.02.2025 у справі № 916/4963/24 до Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). На підставі постанови старшого державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про відкриття виконавчого провадження № 77622085 від 31.03.2025 було відкрито виконавче провадження щодо стягнення вищевказаної суми боргу з Відповідача. В період з 03.04.2025 по 30.06.2025 Суворовським ВДВС у м. Херсоні ПМУ МЮ (м. Одеса) було стягнуто з відповідача у примусовому порядку на користь позивача за виконавчим провадженням №77622085 грошові кошти на загальну суму 101 782,29 грн, що підтверджується реєстром платіжних інструкцій та Актом звіряння розрахунків позивача за період з 01.03.2025р. по 07.07.2025р. 
Відповідно до платіжного доручення № 43 від 04.07.2025 відповідачем було сплачено у повному обсязі за рахунок коштів міського бюджету суму основного боргу у розмірі 906 565,17 грн, стягнуту на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 21.01.2025 у справі №916/4963/24. Таким чином, як зазначає відповідач, у відповідача утворилась переплата перед позивачем за період з листопада 2023 року по січень 2024 року у розмірі 101 782,29 грн. Проте зазначену суму переплати не було відображено позивачем в періоді стягнення, а в розрахунку заборгованості до позовної заяви безпідставно перенесено платежі на 04.07.2025, що не відповідає дійсності та порушує законні права відповідача. В період з червня 2024 року по травень 2025 року згідно наданих Актів приймання-передачі природного газу відповідачем були здійснені платежі на загальну суму 176 938,34 грн в рахунок оплати поточних зобов`язань за договором, однак вказану суму оплати у розрахунку заборгованості до позовної заяви позивачем також було безпідставно перенесено на 04.07.2025, що суперечить інформації наведеній в Акті звіряння розрахунків позивача за період з 01.11.2023 по 08.04.2025. 
Відповідач звертає увагу суду, що згідно наданого відповідачем розрахунку періоду заборгованості, в рахунок оплати по Акту № 14249 приймання-передачі природного газу від 31.08.2024 відповідачем було сплачено 21 129,00 грн, внаслідок чого утворилась переплата у розмірі 0,96 грн. Однак позивачем не було взято до уваги дану обставину та безпідставно нараховано відповідачу пеню, інфляційні втрати та три відсотки річних за серпень 2024 року, що суперечить положенням Договору та нормам чинного законодавства. У зв`язку з неврахуванням позивачем суми переплати в періоді стягнення та безпідставного віднесення здійснених відповідачем платежів за договором на більш пізній період, суттєво збільшився період та суми нарахування пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних, що порушує майнові права відповідача. Враховуючи вищевикладене, відповідач дійшов висновку, що доданий до позовної заяви позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат не відповідає дійсності, тому не має братися судом до уваги при розгляді даної справи.
Разом з тим, відповідач посилається на те, що згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Споживачами такої послуги може бути індивідуальний споживач (фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги), або колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги. Подібна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі №906/1308/19.
Відтак, враховуючи положення нормативно-правових актів, з урахуванням того, що у визначений позивачем період нарахування неустойки (пені), інфляційних нарахувань, процентів річних (з травня 2024 року по квітень 2025 року) місцезнаходженням гуртожитків зазначених в п. 1.6. Договору, які перебувають на балансі відповідача, були визначені адреси на території м. Херсона, тобто, територія активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси, можна дійти висновку про застосування до спірних правовідносин постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 та відсутність підстав для стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат за спірний період.
14.11.2025 на адресу суду надійшла заява відповідача комунального підприємства “Житлово-експлуатаційна контора №1” Херсонської міської ради про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду /вх. № 36305/25 від 14.11.2025/ у справі № 916/4354/25.
Ухвалою суду від 17.11.2025 заяву відповідача комунального підприємства “Житлово-експлуатаційна контора №1” Херсонської міської ради про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду /вх. № 36305/25 від 14.11.2025/ у справі № 916/4354/25 – задоволено.
17.11.2025 суд отримав від ТОВ «ГК «Нафтогаз України» відповідь на відзив /вх.№36633/25 від 17.11.2025/, в якій позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. При цьому позивач наголошує на тому, що відповідач намагається ввести в оману суд. Так як сам до відзиву на позовну заяву надає акт звіряння розрахунків за період з 01.03.25 по 07.07.2025 з якого вбачається, що заборгованість по договору № 101/ПГ-4786-Г становить 110 022, 85 грн. Існування іншої суми заборгованості відповідач ніяк не підтверджує. Також між позивачем та відповідачем 30.09.2025 року складено акт звірки взаєморозрахунків за період 9 місяців 2025 року (даний акт підписаний обома сторонами) з даного акту вбачається, що заборгованість по договору № 101/ПГ-4786-Г становить 110 022, 85 грн. Таким чином, сума простроченого та несплаченого основного боргу за зобов`язаннями травня 2024-квітня 2025 відповідача перед позивачем за договором складає 110 022,85 грн, детальний розрахунок якого викладено у додатку до позову.
Позивач наголошує на тому, що в даному випадку позивач не надавав, а відповідач не отримував житлово-комунальні послуги за спірним договором про постачання природного газу, оскільки зазначений договір регулює правовідносини між сторонами, в результаті яких позивач як постачальник поставляє споживачеві природний газ для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, з огляду на що підстави для застосування до спірних правовідносин положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відсутні.
Позивач також звертає увагу суду на те, що будучи ознайомленим з умовами договору, відповідач мав усвідомлювати, що за неналежне виконання умов договору на нього буде покладена відповідальність передбачена умовами договору.
20.11.2025 від відповідача судом отримано заперечення на відповідь на відзив /вх.№37047/25 від 20.11.2025/, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та посилається на те, що у відповіді на відзив на позовну заяву позивач посилається на підготовлений ним та підписаний сторонами Акт звіряння розрахунків за період 9 місяців 2025 року. Проте у вказаному Акті звіряння розрахунків стягнута з відповідача у примусовому порядку по виконавчому провадженню № 77622085 за період з 03.04.2025 по 30.06.2025 переплата в сумі 101 782,29 грн була віднесена позивачем на 04.07.2025, що суперечить наявному у справі Акту звіряння розрахунків за період з 01.03.2025 по 07.07.2025. При цьому наведені в Акті звіряння розрахунків за період 9 місяців 2025 року суми оплат, вказані в частині платіжних доручень за 04.07.2025, не відповідають дійсності, оскільки згідно платіжних доручень № 44, № 45, № 46, № 47 від 04.07.2025 відповідачем були сплачені позивачу інші платежі стягнуті згідно рішень Господарського суду Одеської області від 21.01.2025 у справі № 916/4963/24 та від 31.03.2025 у справі № 916/5593/24. Враховуючи вищевикладене відповідач зауважує, що доданий до позовної заяви позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат не відповідає дійсності, тому не має братися судом до уваги при розгляді даної справи.
Також відповідач в запереченні вказує, що відповідачем було укладено договір з позивачем для цілей забезпечення природним газом побутових споживачів гуртожитків, що перебувають на балансі відповідача. Крім того, у відповідача відсутні будь-які виробничі потужності для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, тому висловлене позивачем твердження є помилковим та нічим не підтверджене. Отже, враховуючи вищевикладене, а також те, що в пп. 4.1.1. п. 4.1. Договору ціна на природний газ вказана саме для побутових споживачів, відповідач у даній справі виступає у спірних відносинах з позивачем як колективний побутовий споживач (від імені всіх фізичних осіб співвласників, наймачів), договір укладений для забезпечення та сприяння мешканцям гуртожитків в отриманні житлово-комунальних послуг належної якості та у встановлений строк.
24.11.2025 до суду надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз України” про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду /вх. № 37297/25 від 24.11.2025/ у справі № 916/4354/25, подана через систему “Електронний суд” представником Єфременком Олександром Олександровичем.
Ухвалою суду від 25.11.2025 заяву товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз України” про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду /вх. № 37297/25 від 24.11.2025/ у справі № 916/4354/25 – залишено без розгляду.
У судовому засіданні 25.11.2025 суд оголосив протокольну ухвалу про відкладення судового засідання з розгляду справи по суті до 10.12.2025 о 12:45 год.
26.11.2025 на адресу суду надійшла заява позивача товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз України” про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду /вх. № 37710/25 від 26.11.2025/ у справі № 916/4354/25.
Ухвалою від 27.11.2025 заяву позивача товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз України” про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду /вх. № 37710/25 від 26.11.2025/ у справі № 916/4354/25 – задоволено.
В судовому засіданні 10.12.2025 судом оголошено протокольну ухвалу про перерву у судовому засіданні та призначено розгляд справи на 23.12.2025 на 12:00.
В судовому засіданні 23.12.2025 судом оголошено протокольну ухвалу про перерву у судовому засіданні на стадії заключних слів та призначено розгляд справи на 14.01.2026 о 09:40
В судовому засіданні 14.01.2026 судом здійснено перехід до стадії ухвалення судового рішення та повідомлено, що скорочене судове рішення буде оголошено 20.01.2026 о 09:30.
В судовому засіданні 20.01.2026 судом оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.
Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вислухавши представників учасників справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.
Як встановлено у судовому засіданні при безпосередньому дослідженні доказів, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (Постачальник) та Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційна контора №1" Херсонської міської ради (Споживач) 17.11.2023 було укладено договір № 101/ПГ-4786-Г постачання природного газу (рамковий). 
Відповідно згідно з п.1.2 якого Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві, який є підприємством/установою/організацією, на балансі якого перебуває гуртожиток/-ки (та/або інші житлові будівлі, у яких постійно або тимчасово проживають побутові споживачі) природний газ в обсягах та для цілей забезпечення природним газом побутових споживачів такого гуртожитку/-ів (та/або житлових будівель, у яких постійно або тимчасово проживають побутові споживачі), а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.
Постачальник передає Споживачу на умовах цього Договору замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з 19.11.2023 р. по 15.04.2024 р. (включно)… (п.2.1 Договору).
Приймання-передача природного газу, поставленого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі природного газу (п.3.4 Договору).
Для складання акту приймання-передачі природного газу за підсумками розрахункового періоду Постачальник використовує дані з Інформаційної платформи Оператора ГТС не раніше 9 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом. Постачальник направляє Споживачу два примірника підписаних актів приймання-передачі природного газу до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом… (п.3.4.1 Договору).
Після закінчення розрахункового періоду, у якому було здійснено постачання природного газу, але не пізніше 14 числа місяця, наступного за періодом постачання, якщо інше не передбачено Договором, Споживач зобов`язується повернути Постачальнику один з примірників акту приймання-передачі природного газу… Сторони на підставі ч.3 ст.207 та ст.627 ЦК України домовились про можливість підписання в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису актів приймання-передачі природного газу, первинної бухгалтерської документації, актів звірки взаєморозрахунків та інших документів, пов`язаних із виконанням Договору (п.3.4.2 Договору).
Після підписання сторонами актів приймання-передачі природного газу замовлені обсяги природного газу за Договором вважаються скорегованими (п.3.4.3 Договору).
У випадку неповернення Споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі природного газу, ненадання письмово обґрунтованого заперечення проти підписання акту або у разі відмови Споживача від підписання акту приймання-передачі природного газу до 14 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим та узгодженим відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС, а вартість поставленого газу розраховується відповідно до умов Договору… (п.3.5 Договору).
Ціна обсягів природного газу в п.2.1 цього Договору дорівнює 7420,00 грн з урахуванням ПДВ, з яких 1236,67 грн ПДВ, за 1000 куб.м газу (без урахування тарифу на послуги з транспортування природного газу для точки виходу та коефіцієнта, який застосовується у разі замовлення потужності на добу наперед), крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи – 124,16 грн без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом – 136,576 грн, крім того ПДВ 20% – 27,315 грн, всього з ПДВ – 163,89 грн за 1000 куб.м. Всього ціна газу для обсягів, встановлених п.2.1 цього Договору, за 1000 куб.м. з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 7583,89 грн (п.4.1.1 Договору).
Споживач здійснює 100% розрахунок за поставлені та спожиті обсяги природного газу відповідно до акту приймання-передачі природного газу до закінчення календарного місяця наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання природного газу (п.4.4 Договору).
Цей Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підписів печаткою (за наявності)… (п.13.1 Договору).
Разом із цим, відповідно до підпункту 19 пункту 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників). 
24.12.2019 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, прийнято постанову № 3011 «Про видачу ліцензії з транспортування природного газу ТОВ «Оператор ГТС України», на право провадження господарської діяльності з транспортування природного газу Товариству з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (03065, м. Київ, проспект Гузара Любомира, 44; код ЄДРПОУ 42795490). 
Правове регулювання технічних, організаційних, економічних та правових засад функціонування газотранспортної системи України здійснюється Кодексом Газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1378/27823 (далі – «Кодекс ГТС»). 
Відповідно до положень пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС: - інформаційна платформа - електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу. 
Оператор газотранспортної системи виконує функції адміністратора інформаційної платформи (пункт 5 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС). 
Отже, позивач та відповідач, як суб`єкти ринку природного газу, користуються ресурсами інформаційної платформи, адміністратором якої є Оператор ГТС. Інформаційна платформа має бути доступною всім суб`єктам ринку природного газу та операторам торгових платформ у межах їх прав, визначених цим Кодексом, для забезпечення ними дій, пов`язаних із укладанням угод за короткостроковими стандартизованими продуктами, замовленням, наданням та супроводженням послуг транспортування природного газу, у тому числі для подання номінацій/реномінацій, перевірки величин грошових внесків (фінансової гарантії), а також інших дій, передбачених цим Кодексом. Для вчинення вищезазначених дій веб-додаток інформаційної платформи має бути доступним у мережі Інтернет цілодобово, сім днів на тиждень. (пункт 2 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС).
Пунктом 6.2 Договору визначено, що за у разі прострочення Споживачем строків остаточного розрахунку згідно п. 4.4 Договору, споживач зобов`язується сплатити Постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.
Судом встановлено, що предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 201 308,02 грн, в тому числі: основний борг – 110 022,85 грн.; пеня – 60 549,49 грн; три проценти річних – 6 138,95 грн; інфляційні втрати – 24 596,73 грн.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
У п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. 
Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
При цьому ст. 627 ЦК України встановлює, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до вимог пункту 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.
Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. 
Відповідно до преамбули Закону України "Про житлово-комунальні послуги" цей Закон регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг. 
За положеннями частини 1 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: 
- виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; 
- житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; 
- індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; 
- колективний договір про надання комунальних послуг (далі - колективний договір) - договір про надання комунальних послуг, який укладається з виконавцем комунальних послуг за рішенням співвласників (на умовах, визначених у рішенні співвласників (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками; 
- колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги. 
Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" предметом його регулювання є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. 
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Порядок та особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання житлово-комунальних послуг визначаються статтями 13 - 15 цього Закону.
Положеннями частини 1 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" за рішенням співвласників багатоквартирного будинку (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), прийнятим відповідно до закону, договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем відповідної комунальної послуги, визначеним статтею 6 цього Закону: 1) кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно (індивідуальний договір); 2) від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою (колективний договір); 3) об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір про надання комунальних послуг, як колективним споживачем. 
Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначену частиною першою цієї статті, за кожним видом комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії). У межах одного багатоквартирного будинку дозволяється обрання різних моделей організації договірних відносин за різними видами комунальних послуг. Комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії надаються виключно на підставі індивідуальних договорів. 
Суд погоджується з доводами сторони позивача щодо того, що в даному випадку позивач не надавав, а відповідач не отримував житлово-комунальні послуги за спірним договором про постачання природного газу, оскільки зазначений договір регулює правовідносини між сторонами, в результаті яких позивач як постачальник поставляє споживачеві природний газ для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, з огляду на що підстави для застосування до спірних правовідносин положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відсутні. 
Щодо застосування до спірних правовідносин положень Постанови Кабінету міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», в частині звільнення від відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язання, то суд зазначає наступне. 
Відповідно до п. 1 Постанови, до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. 
В той же час, відповідач не є населенням в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Постанови, а є юридичною особою у відповідності до статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». 
Таким чином, норми вищевказаної постанови не підлягають застосуванню у даних правовідносинах.
У відзиві на позов та запереченні на відповідь на відзив відповідач наголошує на тому, що природний газ, який постачається позивачем відповідачу, використовується саме для надання послуг з приготування їжі мешканцями гуртожитків (населенням) за адресами вказаними в п. 1.6. Договору, а саме безпосереднім побутовим споживачам. Отже, предметом Договору постачання природного газу є фактично постачання природного газу, як комунальної послуги, безпосередніми споживачами якої є мешканці гуртожитків (населення), а тому відповідач вважає, що між сторонами виникли правовідносини у сфері житлово-комунальних послуг. При цьому відповідач посилається на судову практику Верховного Суду.
Суд відхиляє вказані доводи відповідача з огляду на те, що судова практика, на яку посилається відповідач, є не релевантною, оскільки не стосується правовідносин, що склалися між сторонами даної справи.
В ході судового розгляду справи судом достеменно встановлено, що на виконання умов вище зазначеного Договору, позивач, у період листопад 2023 – квітень 2025 передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 1 400 983,05 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу та іншими документами. 
Оплату за переданий газ Відповідач здійснив лише частково на суму 1 290 960,20 грн.
Стягнення боргу, штрафних санкцій, інфляційних втрат та трьох відсотків річних нарахованих за зобов`язаннями листопада 2023 – січня 2024 року враховано у справі 916/4963/24. 
Стягнення боргу, штрафних санкцій, інфляційних втрат та трьох відсотків річних нарахованих за зобов`язаннями лютого 2024 – квітня 2024 року враховано у справі 916/5593/24.
Таким чином, несплаченою залишилась сума основного боргу в розмірі 110 022,85 грн, що підтверджується також відповідним актом звіряння розрахунків.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем на адресу відповідача було направлено Вимогу про сплату заборгованості за спожитий газ, №119/4.1.2-60144-2025 від 07.08.2025 щодо сплати заборгованості в сумі 110 022,85 грн до 14.08.2025.
08.08.2025 КП «Житлово-експлуатаційна контора №1» Херсонської міської ради на адресу ТОВ «ГК «Нафтогаз України» надіслало Відповідь на вимогу про сплату заборгованості за спожитий газ, вих.№01-11/483, в якій зокрема зазначило, що згідно договору на постачання природного газу від 29.04.2025 №101/ПГ-6680-Г, КП «ЖЕК №1» ХМР приймає природний газ для побутових споживачів гуртожитків, які перебувають на балансі підприємства. В час війни платоспроможність населення дуже знизилася, особливо в зоні активних бойових дій, до якої відноситься Херсонська міська територіальна громада. Беручи до уваги заборону, встановлену чинним законодавством, КП «ЖЕК №1» ХМР не має можливості у примусовому порядку припиняти/зупиняти надання мешканцям гуртожитків та житлових будинків житлово-комунальні послуги у разі їх несплати або оплати не в повному обсязі. У той же час, КП «ЖЕК №1» ХМР намагається при надходженні коштів від населення одразу робити перерахування грошей постачальникам енергоресурсів. Так, за перше півріччя 2025 року, незважаючи на скрутне фінансове становище підприємства, неплатежі населення, арештовані банківські рахунки, КП «ЖЕК №1» ХМР було перераховано на рахунок ТОВ «ГК «Нафтогаз України».
Також відповідач у вказаній відповіді зазначив, що незважаючи на те, що гуртожитки, які знаходяться на балансі КП «ЖЕК №1» ХМР, розташовані в зоні активних бойових дій і багато мешканців на даний час не в змозі розрахуватися за спожиті комунальні послуги, у зв`язку з відсутністю роботи та складним матеріальним становищем, КП «ЖЕК №1» ХМР проводиться планомірна претензійно-позовна робота, подаються до суду заяви про видачу судових наказів про стягнення з боржників заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги.
Відповідно до договору на постачання природного газу від 29.04.2025 №101/ПГ-6680-Г природним газом користуються побутові споживачі, які згідно із законодавством України звільнені від штрафів та пені в період воєнного стану, тому всі штрафні санкції лягають прямими збитками на підприємство. У зв`язку з цим, одним з способів вирішення даного питання є перехід споживачів природного газу на укладення прямих договорів з безпосереднім постачальником.
КП «ЖЕК №1» ХМР у вказаній відповіді повідомив, що під час розгляду 231.07.2025 даного питання на засіданні бюджетної комісії Херсонської міської військової адміністрації, було погоджено КП «ЖЕК №1» ХМР виділення коштів з міського бюджету на погашення заборгованості перед ТОВ «ГК «Нафтогаз України».
Враховуючи викладене, КП «ЖЕК №1» ХМР просило ТОВ «ГК «Нафтогаз України» не звертатися до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за спожитий мешканцями гуртожитків природний газ в сумі 110 022,85 грн і не нараховувати непосильні для підприємства виплати у вигляді пені, інфляційних втрат та 3% річних. У свою чергу КП «ЖЕК №1» ХМР запевняло, що у серпні 2025 року буде вжито усіх можливих заходів для погашення заборгованості за спожитий природний газ в найкоротші терміни.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, станом на дату звернення позивача до суду – 28.10.2025, а також впродовж судового розгляду справи заборгованість КП «ЖЕК №1» ХМР погашена не була.
Суд зазначає, що оскільки відповідачем не виконані умови договору щодо оплати отриманого природного газу, він зобов`язаний сплатити на користь позивача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми. 
Так, судом досліджено наданий позивачем Розрахунок заборгованості КП «ЖЕК №1» Херсонської міської ради перед ТОВ «ГК «Нафтогаз України» по договору постачання газу №101/ПГ-4786-Г від 17.11.2023, а також наданий позивачем Розрахунок неустойки, 3% річних та інфляційних нарахувань, нарахованих в зв`язку з порушенням строків оплати за природний газ, поставлений в період листопад 2023-квітень 2025 року згідно з договором постачання природного газу №101/ПГ-4786-Г від 17.11.2023 (з врахуванням справ №916/4963/24 та №916/5593/24) станом на 31.08.2025 та встановлено правильність вказаних розрахунків. 
Згідно з наданим позивачем розрахунком загальний розмір нарахованих 3% річних за зобов`язаннями травня 2024-квітня 2025 від основного боргу складає 6 138,95 грн. Сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за зобов`язаннями травня 2024-квітня 2025 складає 24 596,73 грн. Отже, загальна сума боргу відповідача перед позивачем за зобов`язаннями травня 2024-квітня 2025, що підлягає стягненню згідно цього позову складає 201 308,02 грн.
Згідно з ст. 73, 76 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи, а вірогідні докази - це ті, які на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом.
За правилами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. 
Частиною 1 ст. 14 ГПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
При цьому доказами, згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими, речовими та електронними доказами, відповідно до частини другої наведеної норми. Докази, які надаються учасниками справи до суду, мають відповідати встановленим критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності, що визначені статтями 76 - 79 ГПК України.
Враховуючи принципи змагальності сторін та диспозитивності господарського судочинства суд не збирає докази за власною ініціативою та ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, так як обґрунтовані та доведені. 
Доводи сторони відповідача не знайшли підтвердження в ході судового розгляду справи та в повному обсязі спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом встановлено, що позивач при пред`явленні позову сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що вбачається із платіжної інструкції № 0000031962 від 23.10.2025.
Таким чином, враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог у повному обсязі, судовий збір у розмірі 2422,40 грн підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 74-75, 129, 237-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз України” до Комунального підприємства “Житлово-експлуатаційна контора №1” Херсонської міської ради про стягнення 201 308,02 грн – задовольнити в повному обсязі.
2. Стягнути з Комунального підприємства “Житлово-експлуатаційна контора №1” Херсонської міської ради /ЄДРПОУ 14114233, адреса – 73032, м. Херсон, вул. Вишнева, буд. 4/ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз України” /ЄДРПОУ 40121452, адреса – 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1/ у сумі 201 308,02 грн /двісті одна тисяча триста вісім гривень 02 копійка/, з яких: основний борг – 110 022,85 грн; - пеня – 60 549,49 грн; - три проценти річних – 6 138,95 грн; - інфляційні втрати – 24 596,73 грн; 
а також стягнути судовий збір в розмірі 2422,40 грн /дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Повне судове рішення складено 26 січня 2026 р.

Суддя Н.Д. Петренко