ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
11 лютого 2026 року 	Справа № 280/8140/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу 
за повозом Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТМЕНТСЕРВІС" 
до - Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 
про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:
16.09.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТМЕНТСЕРВІС" (далі по тексту – позивач) до Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі по тексту – відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 02.09.2025 у виконавчому провадженні № 78975895, винесену Оболонським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у виконавчому провадженні №78975895 прийнято постанову про стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 32000,00 грн. за примусове виконання рішення. Водночас, на думку позивача, постанова про стягнення виконавчого збору від 02.09.2025 у виконавчому провадженні № 78975895 є протиправною та підлягає скасуванню, адже рішення було виконане до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Просить позов задовольнити.
Ухвалою суду від 18.09.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статей 12, 257, 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), призначено справу до судового розгляду по суті без виклику учасників справи.
30.09.2025 відповідач подав відзив на позовну заяву, за змістом якого проти задоволення позову заперечує, зазначає, що протиправність у винесені постанови про стягнення виконавчого збору - відсутня, оскільки державний виконавець зобов`язаний відповідно до статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 (далі – Закон № 1404-VIII) виносити постанову про стягнення виконавчого збору одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження. З метою перевірки виконання рішення суду 19.09.2025 державним виконавцем здійснено вихід за адресою: м. Київ, просп. Степана Бандери, 20-Б, та встановлено, що представник ТОВ «БЕСТМЕНТ-СЕРВІС» вказав на три ліфти. Однак на цих ліфтах відсутнє маркування, а також представником не надано технічної документації, яка б дала можливість встановити, що це саме ліфти № 35298, № 003, № 002, зазначені у рішенні суду. У зв`язку з цим встановити виконання рішення суду щодо зупинення експлуатації зазначених ліфтів не виявилося можливим. З огляду на наведене, державним виконавцем не встановлено фактичного виконання рішення суду, відтак відсутні підстави для закриття виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, положення частини дев`ятої статті 27 цього Закону, відповідно до якого виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, у даному випадку застосуванню не підлягає, оскільки зазначена обставина не настала. Просить у задоволенні позову відмовити.
Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21.04.2025 у справі № 640/32911/20, провадження № ЗП/280/105/25, яке набрало законної сили 22.05.2025, позов Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці до Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТМЕНТ-СЕРВІС" про застосування заходів реагування - задоволено. Застосовано до Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТМЕНТ-СЕРВІС" заходи реагування у сфері державного нагляду у вигляді зупинки робіт, за фактичною адресою здійснення господарської діяльності вул. Степана Бандери, 20Б, м. Київ, 04073, з експлуатації ліфтів реєстраційні № № 35298, 003, 002.
23.07.2025 Запорізьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі № 640/32911/20.
02.09.2025 державним виконавцем Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі-Відділ) керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження.
02.09.2025 державним виконавцем Відділу керуючись статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.
02.09.2025 державним виконавцем Відділу керуючись статтями 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 32 000,00 грн.
Позивач вважає, що у спірному випадку виконавчий збір не підлягав стягненню адже рішення було виконане до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон № 1404-VIII.
Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів.
У частині 1 статті 5 Закону № 1404-VІІІ зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
За правилами частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
При цьому, відповідно до визначення частини першої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчим збором є збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
За змістом частин другої - четвертої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Частиною 5 статті 27 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується:
1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню (крім спеціальної виписки з Реєстру аграрних нот);
2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;
3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";
4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;
5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;
6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.
Відповідно до частини 9 статті 27 Закону № 1404-VIII, виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом), якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Аналізуючи зазначені положення Закону № 1404-VIII суд дійшов висновку, що стягнення виконавчого збору, крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується, пов`язується з початком примусового виконання. Останнє виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, відтак одночасно з відкриттям виконавчого провадження у відповідній постанові виконавець зобов`язаний зазначити про стягнення з боржника суми виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону, яка підлягає стягненню. Тобто, стягнення виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.
Таким чином, фактичне виконання судового рішення, крім випадку такого виконання до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та вжиття виконавцем заходів примусового виконання рішень не є обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору.
Водночас, позивачем не надано до суду жодних належних доказів, які б свідчили про добровільне виконання рішення суду до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 78975895.
Натомість, з матеріалів справи вбачається, що з метою перевірки виконання рішення суду 19.09.2025 старшим державним виконавцем Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Хайдарі Рустамом Рахмановичем здійснено вихід за адресою: м. Київ, просп. Степана Бандери, 20-Б, та встановлено, що представник ТОВ «БЕСТМЕНТ - СЕРВІС» вказав на три ліфти. Однак на визначених ліфтах відсутнє маркування, а також представником не надано технічної документації, яка б дала можливість встановити, що це саме ліфти № 35298, № 003, № 002, зазначені у рішенні суду. У зв`язку з цим встановити виконання рішення суду щодо зупинення експлуатації зазначених ліфтів не виявилося можливим.
Отже, оскільки державним виконавцем не встановлено фактичного виконання рішення суду, відсутні підстави для закриття виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». 
Таким чином, положення частини дев`ятої статті 27 цього Закону, відповідно до якого виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону, у даному випадку застосуванню не підлягає, оскільки зазначена обставина не настала.
Підсумовуючи все вищевказане, суд доходить до висновку, що, приймаючи постанову про стягнення виконавчого збору від 02.09.2025 № 78975895, державний виконавець діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України, яке регулює спірні правовідносини.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
У зв`язку з відмовою в позові розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 77, 139, 143, 194, 243 - 246, 255, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТМЕНТСЕРВІС" (04073, м. Київ, просп. Степана Бандери, буд. 20-Б, код ЄДРПОУ 35981797) до Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (04212, м. Київ, вул. М. Тимошенка, 2 «Д», 4 поверх, код ЄДРПОУ 35018577) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням вимог ст. ст. 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом десяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення складено 11.02.2026.

Суддя Р.В. Сацький