Справа № 2-538/2010 Головуючий у 1 інстанції: Нор Н.В. 
Провадження № 22-ц/811/2027/25 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 січня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючої судді Мікуш Ю.Р.,
Суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.
Секретар Іванова О.О.

розглянувши у спрощеному провадженні без участі учасників в м. Львові справу №2-538/2010 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 –адвоката Яцишина Андрія Володимировича на ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 14 травня 2025 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань виведення ПАТ «Комерційний Банк «Надра», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчих листах

в с т а н о в и в :

19 березня 2025 року через підсистему "Електронний суд" керівник Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент" – Кириченко Ольга Миколаївна подала до Личаківського районного суду міста Львова заяву про заміну стягувача - Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк "Надра" на його правонаступника – Товариство з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент".
Заява мотивована тим, що рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 25 січня 2010 року у цивільній справі №2-538/2010 задоволено позов ПАТ КБ "Надра" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , вирішено стягнути з відповідачів 26571,84 грн заборгованості за кредитним договором №184/МБ-ЦВ та судові витрати. 
05 серпня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» до ТзОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» було укладено договір про відступлення прав вимоги, у зв"язку з чим ТзОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги за кредитним договором №184/МБ-ЦВ від 24 вересня 2007 року.
30 вересня 2020 року між ТзОВ "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" до ТзОВ "Брайт Інвестмент" укладено договір про відступлення прав вимоги, у зв"язку з чим, ТзОВ "Брайт Інвестмент" набуло право вимоги за кредитним договором №184/МБ-ЦВ від 24 вересня 2007 року.
У зв`язку з наведеним просить замінити стягувача у виконавчому листі на правонаступника ТзОВ «Брайт Інвестмент».
Ухвалою Личаківського районного суду міста Львова від 14 травня 2025 року заяву ТзОВ «Брайт Інвестмент» про заміну стягувача у виконавчих листах задоволено.
Замінено стягувача Публічне акціонерне товариство "Комерційний Банк "Надра" на його правонаступника – Товариство з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент" у виконавчих листах, виданих на підставі рішення Личаківського районного суду м.Львова від 25 січня 2010 року у цивільній справі №2-538/2010 за позовом ПАТ "КБ "Надра" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення 26571,84 грн заборгованості за Кредитним договором №184/МБ-ЦВ від 24.09.2007 року та судових витрат за правом грошової вимоги до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).
Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 - адвокат Яцишин А.В.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду є незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм чинного законодавства України. Зазначає, що постановою про відкриття виконавчого провадження Личаківського відділу державної виконавчої служби від 09 червня 2010 року було відкрито виконавче провадження №19758817 щодо примусового виконання рішення Личаківського районного суду м.Львова від 25 січня 2010 року у цивільній справі №2-538/2010 за заявою ПАТ "КП "Надра". Заявником не надано жодних доказів в підтвердження того, чи видавались виконавчі листи на виконання рішення Личаківського районного суду м.Львова від 25 січня 2010 року у цивільній справі №2-538/2010 та не надає копії таких листів. Після відступлення ПАТ "КП "Надра" права вимоги, ОСОБА_1 не повідомлявся про таке.
Заміна сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу, означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість "штучно" збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Такі дії можуть порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права. Строк пред"явлення виконавчого документа до виконання становить три роки, на момент звернення до суду з даною заявою строк сплив.
Необхідною умовою для заміни сторони виконавчого провадження є перебування вказаного виконавчого документу на виконанні, а для заміни стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження у особи в наявності повинен бути виконавчий лист.
Просить скасувати ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 14 травня 2025 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви ТзОВ "Брайт Інвестмент" про заміну стягувача у виконавчих листах відмовити.
26 серпня 2025 року ТзОВ ""Брайт Інвестмент" засобами поштового зв"язку подало до Львівського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу. Відзив мотивовано тим, що доводи апеляційної скарги є безпідставними у зв"язку з чим ухвалу суду потрібно залишити без змін. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов"язальних правовідносин сторін. Для заміни стягувача його правонаступником (процесуальне правонаступництво) не має значення відкрите чи закрите виконавче провадження, а отже не має й перешкод для задоволення заяви про таку заміну, суд повинен перевірити лише правові підстави такої заміни. Після заміни виконавчого провадження у учасника справи може виникати ряд процесуальних питань, пов"язаних із захистом його прав та охоронюваних інтересів. Станом на тепер існує накладений арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 , а саме, на земельну ділянку кадастровий номер 4620987200:05:000:0535, який накладено в рамках виконання виконавчого листа у справі №2-538/2010 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , і такий є чинним.
Сторони в судове засідання не з"явилися, хоча про місце, час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином.
Частиною 2 ст.247 ЦПК встановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За змістом ч.1 ст. 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Матеріалами справи та судом встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 25 січня 2010 року у цивільній справі №2-538/2010 задоволено позов ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та вирішено стягнути з відповідачів 26571,84грн. заборгованості за кредитним договором №184/МБ-ЦВ та судові витрати.
22 травня 2020 року було проведено електронний аукціон № UA-EA-2020-15-12-000017-b за лотом № GL48N718070, що складається з прав вимоги та інших майнових прав та інше. Переможцем торгів є ТзОВ "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп".
05 серпня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» до ТзОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» було укладено договір №GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги, у зв"язку з чим, ТзОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги за кредитним договором №184/МБ-ЦВ від 24 вересня 2007 року.
30 вересня 2020 року між ТзОВ "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" до ТзОВ "Брайт Інвестмент" укладено договір №GL48N718070_blank_01 про відступлення прав вимоги, у зв"язку з чим, ТзОВ "Брайт Інвестмент" набуло право вимоги за кредитним договором №184/МБ-ЦВ від 24 вересня 2007 року.
Постановляючи ухвалу про задоволення заяви ТзОВ «Брайт Інвестмент» про заміну стягувача у виконавчих листах, суд виходив з тих підстав, що відбулося процесуальне правонаступництво і стягувачем замість ПАТ КБ «Надра» є ТзОВ «Брайт Інвестмент».
З таким висновком колегія суддів погоджується з наступних підстав.
Питання процесуального правонаступництва врегульовані частиною першою статті 55 ЦПК України, згідно з якою у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Процесуальне правонаступництво – це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.
Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.
Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Відтак, особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.
Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16 зазначено, що, вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має керуватися принципом правомірності цього правочину, дослідивши і надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни.
Судове рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
Процесуальне правонаступництво (стаття 55 ЦПК України) є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідні відповідні первинні документи, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи – правонаступника.
Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.
Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки ці інститути регулюються окремими статтями ЦПК України – 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК України, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.
Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідними правами у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за винятками, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом.
Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.
До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) та Верховний Суд, зокрема у постановах від 31 серпня 2022 року у справі № 2-190/12 (провадження № 61-1684св22).
В постанові Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі № 5020-1129/2012 зазначено, що розділ XV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі – Інструкція) встановлює алгоритм відновлення втраченого виконавчого провадження, а саме, визначає специфіку дії як державного виконавця так і сторін виконавчого провадження, які необхідні для відновлення втраченого виконавчого провадження або матеріалів виконавчого провадження. Так, відповідно до пункту 7 розділу XV Інструкції «Відновлення втраченого виконавчого провадження або матеріалів виконавчого провадження» відновлене виконавче провадження підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Тобто відновлення виконавчого провадження не є його виконанням, а є дією, що спрямована на відновлення виконавчих дій для гарантованого Державою забезпечення виконання судового рішення, яке є обов`язковим до виконання (стаття 129-1 Конституції України).
При цьому розділом XV Інструкції «Відновлення втраченого виконавчого провадження або матеріалів виконавчого провадження» передбачено, що до заяви про відновлення втраченого виконавчого провадження чи його матеріалів можуть долучатися документи або їх копії, що збереглися у сторони виконавчого провадження, навіть якщо вони не посвідчені в установленому порядку (абзац другий пункту 2). Тобто Інструкцією передбачено право сторони на долучення до заяви документів або їх копії, які наявні у сторони виконавчого провадження, навіть, якщо вони не посвідчені в установленому порядку. При цьому вказаний пункт Інструкції не містить застереження, що до заяви в обов`язковому порядку повинен бути долучений дублікат виконавчого документа.
Відповідно до абзацу першого пункту 3 розділу XV Інструкції «Відновлення втраченого виконавчого провадження або матеріалів виконавчого провадження» виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони можуть звернутися до суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, за видачею дубліката виконавчого документа.
Вказана норма передбачає право, а не обов`язок як виконавця (за власною ініціативою чи за заявою сторін) так і самих сторін звернутися до суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, за видачею дубліката виконавчого документа. Тобто у разі потреби кожен з вказаних суб`єктів має право на відповідне звернення для отримання дублікату виконавчого документа.
У справі, яка переглядається, ТОВ «Брайт Інвестмент» не заявляло вимог про видачу дублікатів виконавчих листів, поновлення строку пред`явлення їх до виконання, не посилалося на необхідність відновлення втраченого виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих листів, виданих на виконання рішення Личаківського районного суду м.Львова від 25 січня 2010 року у цивільній справі №2-538/2010 за позовом ПАТ "КБ "Надра" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення 26571,84 грн заборгованості за Кредитним договором №184/МБ-ЦВ від 24.09.2007 року та судових витрат за правом грошової вимоги до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), а просило лише замінити сторону стягувача – ПАТ «КБ «Надра» на правонаступника – ТОВ «Брайт Інвестмент» у вказаних виконавчих листах, так як за договором про відступлення прав вимоги від 30 вересня 2020 року № GL48N718070_blank_01 воно набуло право грошової вимоги до боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за кредитним договором.
Встановивши, що передання кредитором своїх прав вимоги заявнику підтверджено відповідними документами, суд першої інстанцій дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення заяви ТзОВ «Брайт Інвестмент» та заміну сторони стягувача – ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника – ТзОВ «Брайт Інвестмент» у виконавчих листах, виданих на підставі рішення Личаківського районного суду м.Львова від 25 січня 2010 року у цивільній справі №2-538/2010 за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення 26571,84 грн. заборгованості за Кредитним договором №184/МБ-ЦВ від 24.09.2007 року та судових витрат за правом грошової вимоги до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).
Доводи апеляційної скарги про те, що в цій справі заявник просив замінити стягувача саме у виконавчих листах в цивільній справі № 2-538/2010, виконавче провадження за якими не відкрито, не заслуговують на увагу, оскільки заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.
Колегія суддів звертає увагу, що підставами зміни сторони у цивільній справі були предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі №911/3411/14. Суд зазначив: водночас після закінчення виконавчого провадження не виключається можливість подальшого руху справи як в межах перегляду рішення суду (апеляційний, касаційний перегляд, перегляд за нововиявленими або виключними обставинами), так і в межах виконання рішення суду (поворот виконання, оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження), а також у зв`язку із судовим контролем за виконанням рішення суду; тому, навіть, після закінчення виконавчого провадження у учасника справи може виникати ряд процесуальних питань, пов`язаних із захистом його прав та охоронюваних інтересів; правонаступництво як інститут цивільного процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі, у виконанні рішення суду; правонаступництво як інститут цивільного процесуального права має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво; закінчення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них. Питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.
Таким чином, заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), допускається на будь-якій стадії судового процесу.
Задовольняючи заяву ТзОВ «Брайт Інвестмент» про заміну стягувача у виконавчих листах, судом першої інстанції не допущено порушення норм матеріального чи процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не є такими, які б позбавили ТзОВ «Брайт Інвестмент» права за наявності договорів про відступлення прав вимоги на набуття статусу стягувача у виконавчих листах виданих на підставі рішення Личаківського районного суду м.Львова від 25 січня 2010 року у цивільній справі №2-538/2010 за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення 26571,84 грн. заборгованості за Кредитним договором №184/МБ-ЦВ від 24.09.2007 року та судових витрат за правом грошової вимоги до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).
Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстав для скасування оскаржуваної ухвали колегія суддів не вбачає.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).
Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 –адвоката Яцишина Андрія Володимировича залишити без задоволення.
Ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 14 травня 2025 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 13 січня 2026 року.

Головуюча суддя Ю.Р. Мікуш

Судді: Р.В. Савуляк 

М.М. Шандра