Номер провадження: 22-ц/813/3178/26 
Справа № 523/20347/24
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Коновалової В.А., Кострицького В.В.,
учасники справи: позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) – Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маловський», відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) – ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Пересипського районного суду м. Одеси від 04 червня 2025 року, постановлену Пересипським районним судом м. Одеси у складі: судді Аліної С.С. в приміщенні того ж суду,
у справі за заявою ОСОБА_1 про зміну предмету зустрічного позову у цивільній справі за позовною заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маловський» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маловський» про списання нарахованого боргу,

в с т а н о в и в:

Предметом апеляційного перегляду є ухвала Пересипського районного суду м. Одеси від 04 червня 2025 року, якою у прийнятті заяви ОСОБА_1 про зміну предмету зустрічного позову по цивільній справі за позовною заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маловський» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маловський» про списання нарахованого боргу відмовлено (т. 2, а.с. 213-213зв.).
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Пересипського районного суду м. Одеси від 04 червня 2025 року у справі № 523/20347/24 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Доводами апеляційної скарги є те, що:
- суд першої інстанції не врахував висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 22 липня 2021 року у справі № 910/18389/20 та від 17 серпня 2021 року у справі № 910/19210/15, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про те, що зміна предмета позову відбудеться тоді, коли в рамках конкретної позовної вимоги позивач замість одного способу захисту прав (який був заявлений раніше, при подачі позову) захоче скористатися іншим способом захисту, обґрунтовуючи свої позовні вимоги (предмет позову) тими самими обставинами, якими він обґрунтовував первісні вимоги;
- судом не враховано, що з`ясування обставин справи та дослідження доказів здійснюється під час розгляду справи по суті, у зв`язку з чим суд першої інстанції не мав правових підстав надавати оцінку обґрунтованості та доведеності заяви про зміну предмету зустрічного позову, яку подано у підготовчому провадженні;
- в оскаржуваній ухвалі невірно визначено склад учасників справи за зустрічним позовом та безпідставно визначено відповідачем за зустрічним позовом Ліквідаційну комісію об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маловський» (т. 3, а.с. 19-21).
У відзиві на апеляційну скаргу ОСББ «Маловський» в особі свого представника Панчишиної Світлани Юріївни просили у задоволенні апеляційної скарги відмовити та залишити без змін ухвалу Пересипського районного суду м. Одеси від 04 червня 2025 року, зазначаючи, що у заяві про зміну предмету позову ОСОБА_1 доповнив зустрічний позов новими вимогами, тобто змінив предмет позову, а також, одночасно, на їх обґрунтування навів інші обставини (фактичні підстави), які не були визначені позивачем первісно підставою зустрічного позову, а отже за своєю суттю дана заява є новим позовом (т. 3, а.с. 26-29).
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в п. 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Інформація про призначення даної справи до розгляду в апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.
Згідно з частиною першою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 вказаної норми).
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для прийняття заяви про зміну предмету позову, оскільки зустрічну позовну заяву доповнено новою позовною вимогою щодо встановлення певного обов`язку щодо позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маловський» - та роз`яснив позивачу, що останній має право звернутися до суду із самостійним позовом із новими позовними вимогами, зазначеними у заяві про зміну підстав позову.
Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції та вважає за потрібне зазначити наступне.
Згідно із частинами першою та четвертою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно із частиною першою статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (пункти 4, 5 частини другої статті 175 ЦПК України).
У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору (частина шоста статті 175 ЦПК України).
Отже, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, яке складається з двох елементів - предмета і підстави позову.
Предметом позову як вимоги про захист порушеного або оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу є спосіб захисту цього права чи інтересу.
Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.
Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки.
Підставу позову становлять фактична й правова підстава.
Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.
Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.
Крім того, питання подання зустрічного позову, вимог до його змісту, форми, строків подання, тощо внормовано статтями 193, 194 ЦПК України, і до зустрічного позову застосовуються загальні вимоги щодо подання позову.
Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає в позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
У статті 49 ЦПК України унормовані процесуальні права та обов`язки сторін.
Так, відповідно до частин другої та третьої статті 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.
До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.
У разі надходження до суду такої заяви суд виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.
Оскільки предмет позову кореспондує зі способами захисту права, які визначені, зокрема, статтею 16 ЦК України, то зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, що може полягати в обранні позивачем іншого, на відміну від первісно обраного, способу захисту порушеного права в межах спірних правовідносин, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки в разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.
Водночас як збільшення або зменшення розміру позовних вимог треба розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Збільшенням розміру позовних вимог не може бути заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені в тексті позовної заяви.
Одночасна зміна підстав і предмета позову відбувається тоді, коли фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом. Заяву про зміну предмета або підстав позову можна вважати новим позовом у разі, якщо в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога (або вимоги) та одночасно на її обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави) і норми права (юридичні підстави), які позивач первісно не визначив підставою позову та які у своїй сукупності дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами. Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права. Подібні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 13 серпня 2024 року у справі № 914/3080/20.
У пунктах 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
При цьому при поданні такої заяви позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.
За обставинами даної справи ОСББ «Маловський» 12.12.2024 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, в якому просили стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 11145,92 грн за період з 01.05.2021 по 30.04.2024 (т. 1, а.с. 3-5).
Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 20.12.2024 вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (т. 1, а.с. 30-30зв.).
25.03.2025 ОСОБА_1 подав зустрічний позов до ОСББ «Маловський», в якому з посиланням, як на правове обґрунтування, на положення ст. 129-1 Конституції України, 16, 111, ч. 1 ст. 385 ЦК України просив зобов`язати Ліквідаційну комісію ОСББ «Маловський» списати нараховану йому заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.05.2021 по 30.04.2024.
Свої вимоги за зустрічним позовом обґрунтовував тим, що за даними, наявними в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСББ «Маловський» перебуває у стані припинення з 24.10.2012 на підставі судового рішення про припинення юридичної особи не пов`язаного з банкрутством. Тому, як вважає ОСОБА_1 , на час виникнення спірних правовідносин рішення установчих зборів щодо створення ОСББ «Маловський» та його статут є недійсними. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20.09.2012 у справі № 1527/6520/12, яким припинено юридичну особу ОСББ «Маловський», що не пов`язано з банкрутством юридичної особи, призначено ліквідаційну комісію та встановлено строк роботи комісії, не виконано. Правові підстави для продовження діяльності ОСББ «Маловський» у ліквідаційної комісії відсутні. Ліквідаційна комісія ОСББ «Маловський» жодних послуг ОСОБА_1 не надавала, оскільки в період заявлених нею позовних вимог у цій справі власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , він не був. Тому, вважає, що правові підстави для нарахування йому заборгованості та стягнення з нього на її користь грошових коштів у ліквідаційної комісії відсутні. При цьому, на думку позивача за зустрічним позовом, за відсутності рішення установчих зборів щодо створення ОСББ «Маловський» та його статуту ліквідаційна комісія протиправно продовжує діяльність ОСББ «Маловський» та отримує прибутки (т. 1, а.с. 54-57).
Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 25.04.2025 зустрічний позов ОСОБА_2 до Ліквідаційної комісії ОСББ «Маловський» прийнято до провадження (т. 1, а.с. 219).
Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 25.04.2025 розгляд даної справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та замінити засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням (т. 1, а.с. 221-221зв.).
Відповідно до положень ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.
15.05.2025 (тобто до закінчення підготовчого засідання) ОСОБА_1 подав заяву про зміну предмету зустрічного позову, в якій з посиланням як на правове обґрунтування на положення ст. 129-1 Конституції України, 16, 111, ч. 1 ст. 385 ЦК України, а також ч. 14 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» просив: прийняти до розгляду та доповнити його зустрічну позовну заяву у справі № 523/20347/24 новою зустрічною позовною вимогою: «Встановити ліквідаційній комісії об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маловський» строк подання державному реєстраторові документів, передбачених частиною 14 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» для проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в установлений законом строк» (т. 2, а.с. 63-67).
Дана заява обґрунтована тим, що за даними, наявними в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСББ «Маловський» перебуває у стані припинення з 24.10.2012 на підставі судового рішення про припинення юридичної особи не пов`язаного з банкрутством. Тому, як вважає ОСОБА_1 , на час виникнення спірних правовідносин рішення установчих зборів щодо створення ОСББ «Маловський» та його статут є недійсними. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20.09.2012 у справі № 1527/6520/12, яким припинено юридичну особу ОСББ «Маловський», що не пов`язано з банкрутством юридичної особи, призначено ліквідаційну комісію та встановлено строк роботи комісії, не виконано. Правові підстави для продовження діяльності ОСББ «Маловський» у ліквідаційної комісії відсутні. Ліквідаційна комісія ОСББ «Маловський» жодних послуг Абрамову О.А. не надавала, оскільки в період заявлених нею позовних вимог у цій справі власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , він не був. Тому, вважає, що правові підстави для нарахування йому заборгованості та стягнення з нього на її користь грошових коштів у ліквідаційної комісії відсутні. При цьому, на думку позивача за зустрічним позовом, за відсутності рішення установчих зборів щодо створення ОСББ «Маловський» та його статуту ліквідаційна комісія протиправно продовжує діяльність ОСББ «Маловський» та отримує прибутки. 
Викладені вище обставини та докази у своїй сукупності, на думку позивача за зустрічним позовом, вказують на те, що причиною безпідставного нарахування йому заборгованості є тривале умисне невиконання ліквідаційною комісією судового рішення про припинення ОСББ «Маловський»- неподання державному реєстраторові документів, передбачених частиною 14 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» для проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в установлений законом строк.
25.03.2025 ОСОБА_1 подав зустрічний позов, в якому просив: «Зобов`язати Ліквідаційну комісію ОСББ «Маловський» списати нараховану йому заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.05.2021 по 30.04.2024». Однак, як зазначає позивач за зустрічним позовом, невиконання ліквідаційною комісією ОСББ «Маловський» судового рішення та порушення прав ОСОБА_1 триває. А тому, викладена у його зустрічному позові вимога не в повні мірі забезпечує захист його порушених прав, у зв`язку з чим виникла необхідність доповнити її новою зустрічною позовною вимогою шляхом подачі заяви про зміну предмету зустрічного позову (т. 2, а.с. 63-67).
З огляду на викладене, ОСОБА_1 доповнив зустрічний позов новими вимогами, тобто змінив предмет позову, а також, одночасно, на їх обґрунтування навів інші правові підстави, які не були визначені позивачем первісно підставою зустрічного позову, а отже за своєю суттю заява ОСОБА_1 про зміну предмета зустрічного позову є новим позовом. За таких обставин, враховуючи, що позивач за зустрічним позовом ініціював питання щодо зміни і предмету, і підстав позову, що виходить за межі його процесуальних прав та одночасно не допускається, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про відмову у прийнятті такої заяви, а доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.
Інші доводи апеляційної скарги – як-то неправильне зазначення судом в оскаржуваній ухвалі суб`єктного складу учасників справи, те, що з`ясування обставин справи та дослідження доказів здійснюється під час розгляду справи по суті, у зв`язку з чим суд першої інстанції не мав правових підстав надавати оцінку обґрунтованості та доведеності заяви про зміну предмету зустрічного позову, яку подано у підготовчому провадженні, не впливає на суть постановленої ували про відмову у прийнятті заяви про зміну предмету зустрічного позову.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Пересипського районного суду м. Одеси від 04 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Судді: М.В. Назарова

В.А. Коновалова

В.В. Кострицький