Справа № 145/768/25
Провадження № 22-ц/801/346/2026
Категорія: 10
Головуючий у суді 1-ї інстанції Патраманський І. І.
Доповідач:Береговий О. Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року	Справа № 145/768/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Берегового О.Ю. (суддя - доповідач),
суддів: Оніщука В.В., Панасюка О.С.
за участю секретаря судового засідання Козюми Д.О.,
позивач:  ОСОБА_1 
відповідач:  ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача  ОСОБА_1 адвоката Якименка Олексія Олексійовича на ухвалу Тиврівського районного суду Вінницької області від 12 грудня 2025 року в цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

встановив:

В червні 2025 року  ОСОБА_1 в інтересах якої діяв адвокат Якименко Олексій Олексійович, звернулася до суду з позовом, до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя.
14 листопада 2025 до суду надійшло клопотання відповідача ОСОБА_2 про призначення судової оціночно-будівельної експертизи, яке ухвалою Тиврівський районний суд Вінницької області від 12 грудня 2025 року задоволено та призначено у справі судову оціночно-будівельну експертизу.
При проведенні судової оціночно-будівельної експертизи поставлено наступні питання: 
- яка дольова частка об`єктів нерухомого майна, збудованих в період з 24 червня 2003 року по 25 червня 2025 року включно в домоволодінні, яке розташовано по АДРЕСА_1 та яка їх ринкова вартість?
Проведення експертизи доручено Вінницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз та попереджено експертів про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків, відповідальність за які передбачено ст. 384, 385 КК України.
Зобов`язано відповідача ОСОБА_2 надати у розпорядження експертів оригінали або належним чином завірені копії документів, необхідних для проведення судової експертизи та оплату за проведення судової експертизи покладено на відповідача ОСОБА_2 .
Судове провадження у цивільній справі № 145/768/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя зупинено на час проведення судової експертизи.
Мотивуючи зазначену ухвалу суд першої інстанції виходив із того, що відповідач заперечує проти позовних вимог в частині встановлення часток майна, належного до поділу.
Для з`ясування зазначених обставин, що мають значення для справи необхідно спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити цю обставину неможливо.
В апеляційній скарзі представник  ОСОБА_1 – адвоката Якименко О.О., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу Тиврівського районного суду Вінницької області області від 12 грудня 2025 року скасувати в частині зобов`язання відповідача ОСОБА_2 надати у розпорядження експертів оригінали або належним чином завірені копії документів, необхідних для проведення судової експертизи.
У обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 107 ЦПК України та порушує порядок надання доказів експерту на дослідження.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам ухвала суду не відповідає.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна. В позові позивач просить поділити спільне сумісне майно, виділивши: 
- у власність ОСОБА_1 : 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1414 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства.
- у власність ОСОБА_2 : 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1414 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства.
Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (частини перша, третя, четверта, пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України).
У статті 13 ЦПК України розкривається зміст принципу диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, згідно з частинами першою – третьою цієї статті суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно з частинами першою, другою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема висновками експертів.
Частиною другою статті 77 ЦПК України установлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За змістом цих норм сторони у цивільному процесі є вільними у виборі засобів доказування, в тому числі шляхом проведення відповідного експертного дослідження, якщо інше не встановлено законом, а суд зобов`язаний, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяти їм у реалізації цього права.
Судова експертиза – це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).
Частиною першою статті 103 ЦПК України установлено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
При призначенні експертизи судом закон встановлює однакові процесуальні гарантії як для особи, яка звернулась із відповідним клопотанням, так і для решти учасників справи, зокрема у вирішенні питання про вибір експертної установи, визначенні питань, роз`яснення яких потребує висновку експерта (частини третя, п`ята статті 103 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, третьою та шостою статті 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Ухвала про призначення експертизи направляється особам, яким доручено проведення експертизи, та учасникам справи. Об`єкти та матеріали, що підлягають дослідженню, направляються особі, якій доручено проведення експертизи (провідному експерту або експертній установі).
У разі виникнення сумніву щодо змісту та обсягу доручення призначений судом експерт невідкладно подає суду клопотання щодо його уточнення або повідомляє суд про неможливість проведення ним експертизи за поставленими питаннями.
За приписами ч. 1 ст. 107 ЦПК України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи.
При цьому висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу (стаття 110 ЦПК України).
Відповідно до ч. 3 п.4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Встановлення дійсної вартості та яка дольова частка об`єктів нерухомого майна, збудованих в період з 24 червня 2003 року по 25 червня 2025 року включно в домоволодінні, яке розташовано по АДРЕСА_1 має істотне значення для предмету доказування та встановлення істини у цій справі.
Відповідно до ст. 6 Закону України "Про судову експертизу" якщо судову експертизу необхідно провести на місці події або за місцезнаходженням об`єкта дослідження, особа або орган, які її призначили або на замовлення яких вона проводиться, повинні забезпечити судовому експертові безперешкодний доступ до об`єкта дослідження і належні умови праці.
Згідно з п. 3.9. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10 1998 №53/5, якщо необхідно провести експертизу (дослідження) на місці події або огляд об`єкта за його місцезнаходженням, орган, який призначив експертизу (залучив експерта) (замовив дослідження), повинен забезпечити прибуття експерта, безперешкодний доступ до об`єкта, а також належні умови для його роботи, а в разі потреби викликати учасників процесу або інших осіб. У разі неявки осіб чи їх законних представників, що викликалися, у визначений час на місце події або огляду об`єкта дослідження (огляд) проводиться без їх участі, про що зазначається у висновку.
Статтею 229 ЦПК України передбачено, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі, зокрема, ознайомитися з письмовими доказами. Речові, письмові та електронні докази оглядаються у судовому засіданні, за винятком випадків, передбачених цим кодексом, і пред`являються учасникам справи за їх клопотанням, а в разі необхідності - також свідкам, експертам, спеціалістам.
Відповідно до частини третьої статті 107 ЦПК України при визначенні матеріалів, що надаються експерту чи експертній установі, суд у необхідних випадках вирішує питання про витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими цим Кодексом для витребування доказів.
Згідно з частиною шостою статті 84 ЦПК України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.
Отже, суд першої інстанції в ухвалі про призначення експертизи, задовольняючи клопотання передчасно зобов`язав відповідача ОСОБА_2 надати експерту докази, при цьому не зазначивши, які саме докази та у якому об`ємі їх необхідно надати експерту на дослідження.
Таке формулювання резолютивної частини не відповідає вимогам встановленим у ст. 107 ЦПК України, відповідно до якої при призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи.
Більш того, колегія суддів зазначає, що таке формулювання резолютивної частини порушує порядок надання доказів експерту для проведення експертного дослідження.
Відповідно до п.2.1. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10 1998 №53/5, експерт має право відповідно до процесуального законодавства заявляти клопотання про надання додаткових матеріалів і зразків та вчинення інших дій, пов`язаних із проведенням експертизи.
Разом із тим, процесуальний закон у ч. 1 ст. 107 ЦПК України встановлює імперативну норму відповідно до якої, матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом. Зазначена норма є безальтернативною та не передбачає іншого способу надання доказів експерту для дослідження.
Відповідно ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Таким чином, оскаржувану ухвалу, відповідно до п. 4 ч. 1 ст.379 ЦПК України, належить скасувати в частині зобов`язання відповідача ОСОБА_2 надати у розпорядження експертів оригіналів або належним чином завірених копій документів, необхідних для проведення судової експертизи з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду у цій частині.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Якименка Олексія Олексійовича задовольнити частково.
Ухвалу Тиврівського районного суду Вінницької області від 12 грудня 2025 року в частині зобов`язання відповідача ОСОБА_2 надати у розпорядження експертів оригінали або належним чином завірені копії документів, необхідних для проведення судової експертизи скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції у цій частині (Тиврівського районного суду Вінницької області).
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий   О.Ю. Береговий 
Судді:     В.В. Оніщук
О.С. Панасюк