Сарненський районний суд 
Рівненської області 
________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 572/976/24 
Провадження № 2/572/51/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2025 року Сарненський районний суд Рівненської області
в складі: головуючого судді - ВЕДЯНІНОЇ Т.О.
при секретарі - МОРОЗ Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сарни справу №572/976/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , САРНЕНСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ Рівненської області про визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить визначити їй додатковий строк, достатній для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , встановивши факт прийняття позивачем спадщини.
Відповідно до поданої позовної заяви позивачем зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько – ОСОБА_4 , який на випадок смерті залишив заповіт від 29 жовтня 2018 року, посвідчений Тутовицькою сільською радою, яким усе своє майно заповів ОСОБА_3 .
Позивач вказує, що дійсно не подала своєчасно заяву про прийняття спадщини після смерті батька, оскільки 11 березня 2020 року були введені обмеження, пов`язані із поширенням коронавірусної інфекції, внаслідок чого ОСОБА_3 до лютого 2022 року перебувала на самоізоляції та здійснювала лікування.
В подальшому, 24 лютого 2022 року в зв`язку із початком повномасштабних бойових дій на території України, нотаріусами були призупинені дії, пов`язані із оформленням спадщини.
Наведені обставини перешкодили позивачці своєчасно прийняти спадщину, що залишилась після смерті батька.
Вказані обставини, на думку позивача, є поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, в зв`язку із чим вона звернулась із цим позовом до суду.
В судове засідання позивач подала письмову заяву, якою підтримала позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання подала письмову заяву, якою просила замінити її належнм відповідачем, оскільки вона не порушувала прав позивача, через що не має відповідати за позовними вимогами ОСОБА_3 .
Представником відповідача – Сарненської міської ради Сарненського району Рівненської області, залученої до участі у справі в якості співвідповідача ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 24 січня 2025 року, у судове засідання подано письмову заяву про розгляд даної справи без участі представника відповідача, на підставі наданих матеріалів.
Інших клопотань сторонами заявлено не було.
Правовідносини, з приводу яких виник спір є правовідносинами щодо здійснення прав на спадкування. Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України.
Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України – спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 
Згідно із вимогами ст.1218 ЦК України вказане вище майно, яке належало спадкодавцеві на час смерті на праві власності, входить до складу спадщини після смерті власника. 
Позивач в позовній заяві посилався на наявність у ОСОБА_4 певного спадкового майна, на яке претендує позивач в порядку спадкування за заповітом. 
Вказані обставини доводяться копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА №052530 від 03 лютого 2005 року, який підтверджує право ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 1,58 га. на території Тутовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області, із цільовим призначенням – для ведення особистого селянського господарства.
Спадкодавець, ОСОБА_4 , дійсно помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Сарни Сарненського району Рівненської області, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 12 травня 2021 року.
Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Отже, в даному випадку, спадкування здійснюється за заповітом.
Відповідно до довідки №13/08-159 від 15 лютого 2024 року, виданої старостинським округом №8 – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті – ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 , одиноко.
Згідно із змістом ст.1235 ЦК України - заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Із копії заповіту, посвідченого 29 жовтня 2018 року секретарем виконкому Тутовицької сільської ради, судом встановлено, що ОСОБА_4 , на випадок своєї смерті земельну частку (пай) площею 1,58 га., згідно Державного акту серії ЯА №052530 та кошти на ощадній книжці рахунок № НОМЕР_2 , заповів ОСОБА_3 , 1979 року народження.
Таким чином, позивач ОСОБА_3 , згідно із вимогами ст.1235 ЦК України є спадкоємцем за заповітом після смерті батька.
Однак, відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України – спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини ч.1 ст.1270 ЦК України встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Позивач зазначає, що у строк, визначений законодавством, вона не подавала до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини за заповітом, тобто, не прийняла спадщину відповідно до вимог законодавства.
Вказані обставини додатково доводяться повідомленням №90/01-16 від 07 березня 2024 року за підписом приватного нотаріуса Сарненського РНО Войцехович О.О., якою було відмовлено у заведенні спадкової справи в зв`язку із пропуском ОСОБА_3 строку для прийняття спадщини та роз`яснено порядок звернення до суду з метою вирішення цього питання.
Копія Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №76119525 від 07 березня 2024 року, доводить, що інформація у вказаному реєстрі із параметрами запиту – ОСОБА_4 із датою смерті 2021 рік, відсутня.
Таким чином, судом встановлено, що позивачем не було своєчасно подано заяву про прийняття спадщини після смерті батька, ОСОБА_4 .
Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України – за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом статті 1271 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч.3 ст.1271 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо : 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви, 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Вказана правова позиція висловлена судовою палатою у цивільних справах Верховного суду України, висловленій при розгляді справи № 6-1486цс15.
Крім цього, колегія суддів судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17, провадження №61-38298св18 зазначила, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Із змісту позовної заяви судом встановлено, що позивачем не було своєчасно подано заяву про прийняття спадщини після смерті батька через поширення коронавірусної інфекції, внаслідок чого позивач перебувала на самоізоляції, а в подальшому хворіла.
Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Однак, доказів на доведення обставин необхідності перебування позивача на самоізоляції та її лікування у період часу з дня відкриття спадщини і по лютий 2022 року, в порушення вказаних вище вимог закону, позивачем суду не надано.
Судом також не приймається до уваги позиція сторони щодо неможливості прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , в зв`язку із початком повномасштабних бойових дій на території України, так як станом на лютий 2022 року скінчився передбачений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті спадкодавця, а тоиу ці обставини жодним чином не вплинули на можливість прийняття позивачем спадщини після смерті батька.
Таким чином, позивачем доведено право на спадкування після смерті батька, яке у неї виникло в порядку спадкування за заповітом, підтверджено наявність спадкого майна та факт відкриття спадщини внаслідок смерті заповідача, однак, не доведено наявність поважних причин, які б об`єктивно та непереборно перешкодили їй у поданні заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця протягом значного періоду часу.
З огляду на наведене вище, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 є необґрунтованими, а тому не підлягають до задоволення. 

На підставі наведеного, ст.ст. 1270, 1272 ЦК України, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (жительки АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ), САРНЕНСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ Рівненської області (м.Сарни вул.Широка,31 Рівненської області, код ЄДРПОУ 04057770) - про визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , встановивши факт прийняття позивачем спадщини – відмовити повністю, за безпідставністю позовних вимог.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення.
Суддя: