Номер провадження: 22-ц/813/409/25 
Справа № 522/8602/22
Головуючий у першій інстанції Чернявської Л.М.
Доповідач Вадовська Л. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М., 
суддів - Комлевої О.С., Сегеди С.М.,
за участю секретаря - Венжик Л.С.,
переглянувши справу №522/8602/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства, внесення змін до актового запису, стягнення аліментів на утримання дитини за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2023 року у складі судді Чернявської Л.В., -
в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 13 липня 2022 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дочку ОСОБА_3 , з відповідачем ОСОБА_2 як батьком дитини у зареєстрованому шлюбі не перебувала, тому реєстрація народження дитини проведена відповідно до статті 135 СК України. Відповідач ОСОБА_2 батьківство визнає, певний час добровільно надавав матеріальну допомогу, працюючи за кордоном за контрактом моряка, пересилав грошові кошти на банківську картку. Після 11 лютого 2022 року відповідач ОСОБА_2 припинив надання коштів на утримання дитини та будь-яку участь у вихованні дитини.
Позивач ОСОБА_1 просила:
визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
внести зміни до актового записі №9964 від 26 жовтня 2016 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який складений Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, зазначивши батьком дитини ОСОБА_2 ;
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 жовтня 2016 року до повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
стягнути судові витрати (т.1 а.с.1-5). 
Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2022 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.34).
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2022 року за клопотанням ОСОБА_1 витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформації про перетин державного кордону України громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.48).
За інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, наданої до суду на виконання ухвали від 27 жовтня 2022 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вибув за межі України 14 лютого 2021 року (т.1 а.с.51). 
Відповідач ОСОБА_2 позов у адресованій до суду поштою письмовій заяві визнав, зазначивши про те, що ОСОБА_5 визнає своєю донькою, необхідності у проведенні ДНК експертизи не має, зобов`язується сплачувати призначені судом на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти; прибути в судове засідання не має можливості, просить справу розглянути у його відсутність (т.1 а.с.94).
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2023 року в задоволенні позову відмовлено (т.1 а.с.103-104).
Висновок суду мотивовано недоведеністю вимог про визнання батьківства та, як наслідок, про стягнення аліментів на утримання дитини.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16 червня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення суду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення вимог. До апеляційної скарги додано клопотання про призначення судово-медичної експертизи для підтвердження батьківства ОСОБА_2 (т.1 а.с.110-117, 119-122).
За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у наступному. ОСОБА_2 є батьком дитини, батьківство визнавав, підтримували відносини, надавав матеріальну допомогу на утримання власне її та дитини. З лютого 2022 року батьківські обов`язки виконувати перестав, припинив телефонувати та допомагати матеріально. Дитина досягла віку, коли стала свідомо цікавитися батьком. Суд безпідставно не прийняв заяву ОСОБА_2 про визнання позову та поклав відсутність експертизи в основу рішення. В суді першої інстанції питання призначення експертизи для підтвердження батьківства не поставало, так як відповідач визнавав позовні вимоги про його батьківство. Судове рішення інтереси дитини не захищає. 
У відзиві (запереченні) на апеляційну скаргу представник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_2 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим, що для прийняття рішення про визнання батьківства доказів не достатньо. Наявна в справі письмова заява, що надійшла до суду поштою, зі слів ОСОБА_2 ним не направлялась, останній з початку 2022 року перебуває за межами України. Щодо банківських переказів, то такі не містять інформації про цільове призначення грошових коштів. Переписка між сторонами у мобільному телефоні не належний доказ. В суді першої інстанції позивач не заявляла про призначення ДНК експертизи, тому судове рішення про недоведеність вимог є правильним, а подання клопотання про експертизу в апеляційному суді є зловживанням процесуальними правами (т.1 а.с.165-167). 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09 липня 2024 року: 
поновлено ОСОБА_1 процесуальний строк для звернення із заявою про виклик свідків; заяву ОСОБА_1 про виклик свідків задоволено; викликано ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (батька відповідача) в якості свідків;
заяву представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_2 про витребування інформації про перетин кордону задоволено; витребувано з Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетин державного кордону України у період з 13 липня 2021 року по даний час щодо: громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженого в м. Кишинів Молдова; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (т. а.с.193).
В судовому засіданні 10 жовтня 2024 року допитано в якості свідка ОСОБА_7 , яка підтвердила в суді, що ОСОБА_2 визнавав своє батьківство по відношенню ОСОБА_4 , при ній називав дитину донечкою; у 2018 році тричі возив дитину у лікарню, тоді дитині було років два, бачила як спілкувався з дитиною як зі своєю; ОСОБА_1 говорила, що ОСОБА_2 є батьком її дочки ОСОБА_3 (т.1 а.с.207, 208-209).
ОСОБА_2 (батько відповідача ОСОБА_2 ) до суду апеляційної інстанції для допиту в якості свідка не з`явився.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26 серпня 2025 року за клопотанням ОСОБА_1 призначено судову-медичну експертизу, на вирішення якої поставлено наступне питання: «Чи є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народжений у м. Кишинів Молдова, батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народженої в м. Одеса Україна?». Проведення експертизи доручено експертам Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи (адреса: Валіховський провулок, 4, місто Одеса, Одеська область, Україна, 65000) (т.1 а.с.250). 
Експертизу не проведено через не прибуття 02 жовтня 2025 року, 04 листопада 2025 року для відбору біологічних зразків ОСОБА_2 (т.2 а.с.4, 5, 9, 13-20).
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті вимог з огляду на наступне. 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка народилася в с. Устя Бершадського району Вінницької області, є матір`ю ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі (т.1 а.с.6-7, 10).
ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі на час народження дитини не перебувала.
За положеннями частини 1 статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Реєстрація актового запису про народження дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 проведена 26 жовтня 2016 року реєстратором Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, номер запису 9964 (т.1 а.с.11-12). 
У Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України наявні 
відомості про дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження: Україна, Одеська область, ми. Одеса; 
відомості про батька: ОСОБА_8 , громадянин України;
відомості про матір: ОСОБА_1 , громадянка України (т.1 а.с.11-12). 
Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (ч.1 ст.126 СК України).
За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду (ч.1 ст.128 СК України).
Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України (ч.2 ст.128 СК України).
Позов про визнання батьківства може бути поданий матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини (ч.3 ст.128 СК України). 
Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (ч.4 ст.128 СК України).
Запис про батька дитини ОСОБА_4 , 2016 року народження, вчинено відповідно до частини 1 статті 135 СК України.
Позов про визнання батьківства поданий ОСОБА_1 як матір`ю дитини ОСОБА_4 , 2016 року народження.
ОСОБА_2 за професією моряк, періодично перебував у рейсах за межами України. 
За інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вибув за межі України 14 лютого 2021 року (т.1 а.с.51, 56). 
ОСОБА_1 надала виписку з банківських рахунків та переписку у месенджерах на підтвердження спілкування між ними, зокрема, й щодо дитини та переказу ОСОБА_2 грошових коштів на утримання дитини до лютого 2022 року під час перебування ОСОБА_2 за кордоном (т.1 а.с.15-23). 
Свідок ОСОБА_7 підтвердила в суді, що ОСОБА_2 визнавав своє батьківство по відношенню ОСОБА_4 , при ній називав дитину донечкою; у 2018 році тричі возив дитину у лікарню, тоді дитині було років два, бачила як спілкувався з дитиною як зі своєю; ОСОБА_1 говорила, що ОСОБА_2 є батьком її дочки ОСОБА_3 .
В справі наявна адресована до суду поштою письмова заява ОСОБА_2 зміст якої вказує про визнання ОСОБА_4 своєю донькою, відсутність необхідності проводити ДНК експертизу, визнання обов`язку утримувати дитину ОСОБА_3 як доньку тощо (т.1 а.с.94).
Дійсно, вказана заява надійшла до суду поштовою кореспонденцією, проте від даної заяви ОСОБА_2 в особі представника відмовився лише в суді апеляційної інстанції, заявивши про перебування за кордоном та не написання такої заяви. Переконливих доказів того, що дійсно вказана заява про визнання позову не була подана ОСОБА_2 до суду, не надано. Та обставина, що особа перебуває за межами України, не є перешкодою для направлення поштової кореспонденції до суду нею особисто чи з її відома іншою особою (родичем тощо). 
Матеріали справи вказують на те, що ОСОБА_2 достовірно знав про спір в суді щодо його батьківства, на стадії апеляційного провадження у справі його інтереси вже представляв представник адвокат Тимофєєнко О.А. Сама по собі згода з рішенням суду першої інстанції та заперечення проти доводів апеляційної скарги без надання жодних доказів на підтвердження власних заперечень та, відповідно, на спростування обставин, на які посилається ОСОБА_1 в обґрунтування заявлених нею вимог, не може бути прийнята судом. 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09 липня 2024 року поновлено ОСОБА_1 процесуальний строк для звернення із заявою про виклик свідків; заяву ОСОБА_1 про виклик свідків задоволено; викликано, зокрема, ОСОБА_2 (батька відповідача) в якості свідка. Ухвалу постановлено за участі представника відповідача адвоката Тимофєєнка О.А., проте ОСОБА_2 (батько відповідача ОСОБА_2 ) до суду апеляційної інстанції для допиту в якості свідка так і не з`явився. 
Відмова у позові, зокрема, щодо батьківства, ґрунтується на не проведенні експертизи на підтвердження батьківства.
За поясненнями ОСОБА_1 в суді першої інстанції не поставало питання призначення експертизи для з`ясування батьківства науковим методом, оскільки була наявною письмова заява від ОСОБА_2 про визнання батьківства, а про не прийняття такої заяви суд першої інстанції зазначив лише у судовому рішення про відмову у позові, що позбавило можливості подати відповідне клопотання про експертизу. 
Дійсно, експертне дослідження у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, як правило, забезпечує повноту та всебічність встановлення обставин справи, які входять до предмета доказування.
Спір стосується інтересів дитини. Тому, з огляду на обставини справи апеляційній суд ухвалою від 26 серпня 2025 року призначив судову-медичну експертизу щодо батьківства ОСОБА_2 відносно дитини 
ОСОБА_9 участь у судових процесах брав через свого представника, про клопотання про експертизу та призначення експертизи представник ОСОБА_2 ОСОБА_6 знав.
Перебування ОСОБА_2 за межами України з початку війни та не повернення в Україну не було підставою для відмови у призначенні експертизи для встановлення його батьківства.
Наслідки ухилення від участі в експертизі визначені у статті 109 ЦПК, за змістом даної норми права у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена або відмовити у його визнанні. 
ОСОБА_2 на протязі більше трьох з половиною років перебування справи в судах жодного разу до суду не з`явився, його інтереси в суді апеляції представляв адвокат Тимофєєнко О.А. Відповідач ОСОБА_2 та його представник зайняли у справі «пасивну позицію», що не була направлена на встановлення дійсних обставин справи. Жодного наміру прибути в Україну для забезпечення можливості проведення експертного дослідження чи іншим чином сприяти у проведенні експертизи тощо зі сторони ОСОБА_2 виявлено не було. Процесуальна поведінка відповідача ОСОБА_2 свідчить про ухилення даної особи від подання експертам необхідних матеріалів, без яких неможливо провести експертизу. 
Небажання ОСОБА_2 через війну та триваючі в Україні мобілізаційні процеси прибути в Україну (перебуває за межами України з лютого 2021 року) не може ставитися вище інтересів дитини.
В силу визначеного статтею 81 ЦПК України обов`язку доказування і подання доказів кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази мають бути належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності достатніми для висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Позивач надала докази на підтвердження обставин батьківства, сприяла у отриманні доказів допитом свідків, призначенням експертизи тощо; натомість відповідач не надав жодного доказу на підтвердження заперечень, зайняв «пасивну позицію» у справі, ухилився від участі в експертизі тощо.
За таких обставин, виходячи з пріоритетності інтересів дитини апеляційний суд задовольняє позов про визнання батьківства, визнає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Внесення змін до актового запису про народження у разі визнання батьківства, материнства врегульовано статтею 134 СК України. За положеннями даної норми права на підставі заяв осіб, зазначених у статі 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. 
Отже, в силу положень статті 134 СК України рішення суду про визнання батьківства є підставою для внесення органом державної реєстрації актів цивільного стану відповідних записів щодо батька до актового запису про народження дитини.
Щодо утримання дитини. 
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). 
Дитина ОСОБА_10 , 2016 року народження, проживає з матір`ю.
Домовленості між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо виконання обов`язку утримувати дитину не встановлено.
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, де спосіб стягнення аліментів визначила у частці від заробітку (доходу) ОСОБА_2 .
Наявності у ОСОБА_2 інших осіб на утриманні не встановлено. 
При визначені розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені у частині 1 статті 182 СК України, та призначає до стягнення аліменти у частці всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 із зазначенням того, що в силу положень частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст.191 СК України).
Отже, з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_11 підлягають присудженню з дня пред`явлення позову до повноліття дитини.
Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати (ч.2 ст.191 СК України).
З позовом про батьківство та стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_1 звернулась до суду 13 липня 2022 року. Вимоги про батьківство підлягають задоволенню рішенням суду у даній справі, що, відповідно, й надає підстави для стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дитини, батьківство відносно якої визнається цим судовим рішенням.
Отже, обставини, з якими частина 2 статті 191 СК України визначає право на аліменти за минулий час, відсутні, відповідно, немає підстав присуджувати аліменти на утримання ОСОБА_11 з дня її народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В порядку статті 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на сплату за подання позовної заяви судового збору в сумі 992,40 грн., витрати на сплату за подання апеляційної скарги судового збору в сумі 1488,60 грн., а всього в загальній сумі 2481,00 грн.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд –
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2023 року – скасувати. 
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства, внесення змін до актового запису, стягнення аліментів на утримання дитини – задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженого в м. Кишинів Молдови, батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народженої в м. Одесі, громадянкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , народженої в с. Устя Бершадського району Вінницької області.
Рішення суду про визнання батьківства є підставою для внесення органом державної реєстрації актів цивільного стану відповідних записів щодо батька до актового запису про народження дитини.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженого в м. Кишинів Молдови (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народженої в м. Одесі, аліменти у розмірі частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 липня 2022 року до повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) витрати на сплату за подання позовної заяви судового збору в сумі 992 грн. 40 коп., витрати на сплату за подання апеляційної скарги судового збору в сумі 1488 грн. 60 коп., а всього в загальній сумі 2481 грн. 00 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повну постанову складено 09 лютого 2026 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева 

С.М.Сегеда