П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/26409/25	

Перша інстанція: суддя Пасечник М.Л.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2025 року у справі № 420/26409/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, –
ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року позивач звернувся до суду першої інстанції із вказаним позовом, в якому просив суд визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ), які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 ; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку.
Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 08.08.2025 позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі.
Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 10.09.2025 адміністративну справу передав за підсудністю до Біляївського районного суду Одеської області.
Біляївський районний суд Одеської області відмовив у відкритті провадження по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та повернув справу до Одеського окружного адміністративного суду.
Не погоджуючись з ухвалою Біляївського районного суду Одеської області, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суддя Біляївського районного суду Одеської області в ухвалі суду про відмову у відкритті провадження від 20.10.2025 помилково вказала причини відмови у відкритті провадження по справі. Інших апеляційних скарг відповідно до Електронного суду та ресурсу Судова влада відповідачі по справі не подавали. По вказаній справі існує тільки одне апеляційне провадження – 854/47159/25.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, враховуючи лист Одеського окружного адміністративного суду №420/26409/25/109382/25 від 07.10.2025, в якому зазначено, що 03.10.2025 до Одеського окружного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга від ІНФОРМАЦІЯ_3 на ухвалу суду від 10.09.2025, у зв`язку з чим, Одеський окружний адміністративний суд просить повернути адміністративну справу № 420/26409/25 для подальшого направлення її до апеляційної інстанції дійшов висновку, що у іншому суді є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Постановляючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції керувався приписами пункту 4 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Отже, для застосування наведеної процесуальної норми необхідним є перевірка на тотожність сторін, предмету і підстав позову.
Предмет позову становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача. Характер позовної вимоги визначається характером спірних матеріальних правовідносин, з якого випливає вимога позивача.
Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Ними будуть: юридичні факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення; доказові факти, тобто ті, що тісно пов`язані з фактами матеріально-правового характеру і на підставі яких можна зробити висновок про їх наявність чи відсутність.
Ці ж правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 826/19197/16.
Колегія суддів позбавлена можливості здійснити перевірку підстав відмови у відкритті провадження, а саме перевірити наявність тотожного позову, оскільки у матеріалах справи № 420/26409/25 такі відсутні.
Також шляхом перевірки даних в КП ДСС , ЄДРСР та Сайта «Судова влада України» також не встановлено наявність тотожного спору у справі № 420/26409/25. 
Як зазначено вище, для відмови у відкритті провадження у справі за частиною 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України необхідним є встановлення тотожності спорів по сторонам, предмету і підставам. Неспівпадіння (відсутність ідентичності, однаковості) хоча б одного із елементів (складових) позову виключає можливість застосування наведеної вище процесуальної норми.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність тотожного спору у справі № 420/26409/25, тому ухвала про відмову у відкритті провадження підлягає скасуванню у відповідності до статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України. Наслідком скасування такої ухвали є направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду – скасуванню.
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2025 року у справі № 420/26409/25 – скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Біляївського районного суду Одеської області.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	Г.В. Семенюк   А.Г. Федусик