Справа № 167/1139/25
Номер провадження 2/167/42/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2026 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Сіліча І. І.,
з участю секретаря судового засідання Матвійчук Л. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , подану в їх інтересах представником Бакаєвичем Анатолієм Вікторовичем до Рожищенської міської ради Луцького району Волиснької області про визнання права власності на спадкове майно
встановив :

Стислий виклад позицій позивачів та відповідача.
Представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвокат Бакаєвич А. В. звернувся до суду з позовом до Рожищенської міської ради Луцького району Волиснької області про визнання права власності на спадкове майно.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_1 та батько позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - ОСОБА_5 . Після смерті останнього відкрилась спадщина на майно, зокрема: на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , земельні ділянки площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства та 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельні частки (паї). Зазначає, що вказаний жиловий будинок, земельні ділянки та земельні частки (паї) ОСОБА_5 успадкував після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 своєї матері ОСОБА_6 , однак не оформив своїх спадкових прав належним чином.
Вказує, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є спадкоємцями першої черги за законом після смерті чоловіка та батька та прийняли спадщину шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Звернувшись до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок, земельні ділянки та земельні частки (паї) отримали відмову у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно.
На підставі викладеного, просить суд визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності по 1/3 частці на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,60 га для ведення особистого селянського господарства та земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які знаходяться в с. Малинівка Луцького району Волинської області, які були передані у приватну власність ОСОБА_6 на підставі рішення виконавчого комітету Переспівської сільської ради народних депутатів Рожищенського району від 19 жовтня 1995 року № 31.1; визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право на земельну частку (пай), площею 4,0500 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області, яка належала ОСОБА_6 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0271286, спадщину після смерті якої фактично прийняв її син ОСОБА_5 ; визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право на земельну частку (пай), площею 4,0500 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області, яка належала ОСОБА_5 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0271407, спадщину після смерті якого фактично прийняла його дружина ОСОБА_6 , а після смерті останньої - син ОСОБА_5 - в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідачу Рожищенській міській раді Луцького району Волинської області було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано.
Заяви та клопотання учасників справи.
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та представник позивачів Бакаєвич А. В. в судове засідання не з`явилися. 02 лютого 2026 року представник позивачів - адвокат Бакаєвич А. В. через систему «Електронний суд» надіслав заяву в якій просив розгляд справи проводити у його та позивачів відсутності, позовні вимоги підтримують.
Представник відповідача Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області в судове засідання не з`явився, 02 лютого 2026 року через систему «Електронний суд» надіслав суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у відсутності представника міської ради. Проти заявлених вимог не заперечують.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 16 жовтня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачам строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 23 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Витребувано у приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Огей Н. М. належним чином засвідчену копію спадкової справи №2/2020, щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .
Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 25 листопада 2025 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі не здійснюється.
Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд доходить такого висновку.
Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 26 червня 1992 року Переспівською сільською Радою Рожищенського району Волинської області.
Згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0271407, виданого 18 березня 1997 року Рожищенською районною державною адміністрацією на підставі рішення Рожищенської районної державної адміністрації від 28 березня 1997 року № 109, зареєстрованого 18 вересня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 3275 спадкодавцю ОСОБА_5 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності агрофірми «Стохід».
Спадкодавець ОСОБА_5 до дня смерті постійно проживав в с. Малинівка Рожищенського району Волинської області разом із дружиною ОСОБА_6 , що підтверджується копією довідки, виданої Переспівською сільською радою 29 грудня 1992 року № 373 та копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 .
Згідно копії виписки з погосподарської книги, виданої виконавчим комітетом Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області 14 липня 2025 року №594 встановлено, що згідно з записом в погосподарській книзі за 1996-2000 роки житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 значиться за ОСОБА_6 . Рік побудови будинку 1961 року.
З копії аргівного витягу з рішення виконавчого комітету Переспівської сільської ради народних депутатів Рожищенського району від 19 жовтня 1995 року № 31.1«Про передачу у приватну власність земельних ділянок», вирішено передати безоплатно у власність ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,60 га для ведення особистого селянського господарства та площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку.
Згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0271286, виданого 18 березня 1997 року Рожищенською районною державною адміністрацією на підставі рішення Рожищенської районної державної адміністрації від 28 березня 1997 року № 109, зареєстрованого 18 вересня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 3154 спадкодавцю ОСОБА_6 належить право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності агрофірми «Стохід». 
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 22 серпня 2000 року Переспівською сільською радою Рожищенського району Волинської області ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На випадок своєї смерті ОСОБА_6 залишила заповіт від 12 серпня 1996 року, згідно якого належний їй житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в с. Малинівка Рожищенського району Волинської області заповіла своїм дітям: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 в рівних частках, а земельну ділянку площею 0,85 га, що знаходиться в с. Малинівка Рожищенського району Волинської області та все належне їй майно заповіла синові ОСОБА_5 . Заповіт нотаріально посвідчений державним нотаріусом Рожищенської державної нотаріальної контори Волинської області Павлюк Р. П.
Факт родинних відносин між спадкодавцем ОСОБА_6 та спадкодавцем ОСОБА_5 як матір`ю та сином підтверджується копією рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 квітня 2001 року про всановлення факту родинних відносин.
Таким чином встановлено, що спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6 був її син ОСОБА_5 , який прийняв спадщину, вступивши у фактичне управління та володіння ним. Однак не оформив своїх спадкових прав.
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 03 жовтня 2019 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області.
Згідно довідки приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Огей Н. М. щодо кола спадкоємців встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 є його дружина ОСОБА_1 , що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , виданого Луцьким міським відділом РАГСу 15 серпня 1985 року та діти ОСОБА_10 , ОСОБА_3 .
Факт родинних відносин між спадкодавцем ОСОБА_5 та позивачами ОСОБА_11 , ОСОБА_3 як батьком та дочками підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_6 , серії НОМЕР_7 та копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_8 згідно якого встановлено, що позивач ОСОБА_11 після одруження змінила прізвище ОСОБА_11 на ОСОБА_11 . 
З копії матеріалів спадкової справи № 2/2020, заведеної 02 березня 2020 року після смерті ОСОБА_5 встановлено, що спадкоємці першої черги за законом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 спадщину після смерті чоловіка, батька ОСОБА_5 прийняли шляхом подачі заяви про прийняття спадщини. Інших спадкоємців за законом немає. 
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 жовтня 2025 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Огей Н. М. позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті чоловіка та батька ОСОБА_5 на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,60 га, цільове призначення для ведення особистого підсобного господарства та площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, дві земельні частки (паї) у агрофірмі «Стохід» відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно на ім`я спадкодавця - ОСОБА_5 . 
Відповідно до копії технічного паспорта на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що житловий будинок А-1 за вказаною адресою складається з: двох коридорів, чотирьох кімнат, кухні та комори, загальна площа будинку становить 90,3 кв.м, з яких: житлова 64,2 кв.м, допоміжна 26,1 кв.м. 
Ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 становить 341476,00 грн, що підтверджується висновком про вартість майна.
Зміст спірних правовідносин.
Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачів права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно за спадкодавцем.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Щодо визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому законом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законом або договором.
Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Положеннями ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ст. 1258 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.
Відповідно до положень ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Згідно положень ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
У підпунктах 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Відповідно п. 23 постанови пленуму Верхового суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
В пункті 3. 3. роз`яснень, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначає, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Судам при вирішенні справ цієї категорії необхідно згідно із нормами, що регулюють підстави виникнення права власності на нерухоме майно, та нормами щодо складу спадщини перевіряти, чи належав та на якій правовій підставі об`єкт нерухомості спадкодавцеві.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (зокрема й право власності на нерухоме майно ч. 1 ст. 4 Закону).
Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Пленум Верховного Суду України у п. 9 своєї постанови від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.
Згідно п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», однією із підстав реєстрації права власності та інших речових прав є судове рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яку ратифіковано Україною 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Щодо визнання права на завершення приватизації земельної ділянки.
Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Захист прав власності громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України).
За змістом ст. 6 ЗК України 1990 року (що діяв на момент передачі земельної ділянки) громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок, зокрема для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка). Передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно. Безплатно земельні ділянки передаються у власність громадян, з поміж іншого, для: будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), в тому числі земельні ділянки, що були раніше надані у встановленому порядку громадянам для цієї мети, у межах граничного розміру, визначеного статтею 67 цього Кодексу.
Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо). Ради народних депутатів розглядають у місячний строк зазначені заяви і матеріали та приймають відповідні рішення (ст. 17 ЗК України 1990 року).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 провадження № 61-26091св18, зазначено, що у разі якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця.
Якщо видача державного акту про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.
Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 14-652цс18.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17 (провадження № 61-41370св18), зроблено висновок, що «особливістю звернення до суду з позовом про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок є те, що позивач вправі порушувати питання про визнання майнового права, набутого спадкодавцем за життя, тобто особистого майнового права спадкодавця».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц (провадження № 61-14127св18), зроблено висновок, що «у разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію земельної ділянки, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати завершення такої приватизації».
Щодо визнання права на земельну частку (пай)
У підпунктах 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Відповідно п. 23 постанови пленуму Верхового суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Пунктом «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права.
Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).
Згідно з ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
Також згідно з п. 17 Перехідних положень ЗК України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яку ратифіковано Україною 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно з ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.
Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.
На підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів судом встановлено, що за життя спадкодавець ОСОБА_5 після смерті матері ОСОБА_6 успадкував житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , земельні частки (паї). Також спадкодавець ОСОБА_5 відповідно до Земельного кодексу України в межах безплатної приватизації отримав в приватну власність земельну ділянку площею 0,60 га для ведення особистого селянського господарства та земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які знаходяться на території с. Малинівка Рожищенського району Волинської області, проте право власності не оформив.
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є спадкоємцями першої черги за законом після смерті чоловіка, батька ОСОБА_5 , у встановлений законом строк спадщину прийняли. У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, земельні ділянки та земельні частки (паї) позивачам відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця ОСОБА_5 .
За наведених обставин, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити та в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 право власності по 1/3 частці житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за позивачами право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,60 га для ведення особистого селянського господарства та земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які знаходяться на території с. Малинівка Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області (до реорганізації - на території Переспівської сільської ради Рожищенського району Волинської області) та були передані у приватну власність ОСОБА_6 на підставі рішення виконавчого комітету Переспівської сільської ради народних депутатів Рожищенського району від 19 жовтня 1995 року № 31.1; визнати за позивачами право на земельні частки (паї) згідно сертифікатів ВЛ № 0271286 та ВЛ № 0271407.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Однак, згідно клопотання представника позивача судовий збір необхідно залишити за позивачами.
Керуючись ст. 12, 13, 77, 81, 89, 247, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

ухвалив :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , подану в їх інтересах представником Бакаєвичем Анатолієм Вікторовичем до Рожищенської міської ради Луцького району Волиснької області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку житлового будинку А-1, загальною площею 90,3 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку житлового будинку А-1, загальною площею 90,3 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частку житлового будинку А-1, загальною площею 90,3 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,60 га для ведення особистого селянського господарства та земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які знаходяться на території с. Малинівка Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області та були передані у приватну власність ОСОБА_6 на підставі рішення виконавчого комітету Переспівської сільської ради Рожищенського району Волинської області від 19 жовтня 1995 року № 31.1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3  право на земельну частку (пай), згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0271286, виданого 18 вересня 1997 року Рожищенською районною державною адміністрацією на підставі рішення Рожищенської районної державної адміністрації від 28 березня 1997 року № 109, зареєстрованого 18 вересня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 3154, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3  право на земельну частку (пай), згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0271407, виданого 18 вересня 1997 року Рожищенською районною державною адміністрацією на підставі рішення Рожищенської районної державної адміністрації від 28 березня 1997 року № 109, зареєстрованого 18 вересня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 3275, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Сплачений судовий збір залишити за позивачами.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата складення повного судового рішення 02 лютого 2026 року.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 .
Позивач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 .
Позивач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 .
Представника заявника: адвокат Бакаєвич Анатолій Вікторович, місце роботи: м. Луцьк, вул. Лесі Українки, буд. 10, оф. 21, Волинська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_12 .
Відповідач: Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області, місцезнаходження: м. Рожище, вул. Незалежності, буд. 60 Луцький район Волинська область, код ЄДРПОУ 04333268.

Головуючий суддя І. І. Сіліч