Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2026 року       м. Рівне

Справа № 572/6017/25
Провадження № 33/4815/220/26

Рівненський апеляційний суд в складі судді - Ковальчук Н. М., 
секретар судового засідання - Москатик Т. ,
з участю ОСОБА_1 

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 05 грудня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 05 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. 

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що оскаржувана постанова є незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що твердження викладені у протоколі є надуманими, необґрунтованими та належним чином не перевірені, що призвело до помилкового висновку про наявність у нього обов`язку на подання декларації, умислу на вчинення порушення законодавства та настання юридичної відповідальності. Стверджує, що у нього не було умислу не подавати декларацію чи подавати її із запізненням. З дня його мобілізації та фактично до дати складання протоколу про адміністративне правопорушення, йому не було доведено або повідомлено про необхідність подачі декларації за 2021 рік. Зазначені обставини свідчать про відсутність у його діях, як об`активної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, так і суб`єктивної сторони у формі прямого умислу за інтелектуальною ознакою. Зазначає, що для осіб, визначених у ч. 5 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» для визначення належності до суб`єктів декларування першочерговим є визначення місця роботи/статусу до вступу на військову службу. Вказує, що до вступу на військову службу він не обіймав посаду державної служби чи інших посад, які пов`язані із здійсненням діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у пп. «а», «в» - «т» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону, а також перебуванням на посадах (у статусах), зазначених у п. 1, пп. «а», «в» - «ґ» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону. Вказує, що як тільки йому стало відомо, що він ніби мав подати декларацію від правоохоронних органів він її подав, адже не мав умислу її не подавати та обов`язок її подати вперше сприйняв від правоохоронців. Судом проігноровано його пояснення з приводу подання декларації, адже в телефонному режимі представником УСР в Рівненській області йому ( ОСОБА_1 ) було рекомендовано з метою зменшення вини та врахування судом розкаяння здійснити таке подання. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Судом не враховано практику ЄСПЛ. Із цих підстав просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 457 від 31.10.2025 року встановлено, що 09.09.2025 року о 15 год. 27 хв. ОСОБА_1 , будучи начальником служби охорони державної таємниці ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до пп. «г» п.1 ч. 1 ст. З Закону України "Про запобігання корупції", є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, порушив встановлені вимоги частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», з урахуванням положень пункту 2-7 розділу XIII цього Закону, а саме несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік, чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) № 29 від 02.03.2022р. прапорщика ОСОБА_1 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та призначено на посаду начальника служби охорони державної таємниці ІНФОРМАЦІЯ_2 з 02.03.2022 року. ШПК «головний сержант».

Згідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на військових посадових осіб поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції" (частина 9 статті 20 Закону).

Військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно- господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством (частина 12 статті 6 Закону).

У відповідності до статті 28 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, всі командири і начальники є військовими посадовими особами.

Таким чином, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, відповідно до п.п. г п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до пункту 2-7 розділу XIII Закону України «Про запобігання корупції», особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану", подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. 

Дія частини 7 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» не поширюється на суб`єктів декларування з числа військовослужбовців, які проходять службу у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки або відряджені до них (крім осіб рядового складу підрозділів охорони відповідних центрів) (п.3 ч. 7 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції»).

Таким чином, у ОСОБА_1 виник обов`язок подати в НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік, в термін не пізніше 31 січня 2024 року.

Згідно з відомостями Реєстру НАЗК на веб-сайті «nazk.gov.ua», ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік о 15:27 год. 09.09.2025 року.

Таким чином, начальник служби охорони державної таємниці ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції", несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. 

Протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписано, другий примірник ним отримано, про що засвідчено його підписом.

Пояснень та зауважень щодо змісту протоколу ОСОБА_1 не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, встановлена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції вірно послався на докази, наявні в матеріалах справи, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Такий висновок ґрунтується на фактичних обставинах справи та не спростовується наведеними в апеляційній скарзі доводами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушенння, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП повністю та об`єктивно доведена зібраними по справі доказами.

Апеляційний суд розцінює доводи апеляційної скарги про невинуватість ОСОБА_1 , як спосіб захисту спрямований на уникнення від відповідальності. 

Обгрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують законних висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржувану постанову залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 283, 293, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 05 грудня 2025 рокузалишити без змін. 

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського
апеляційного суду Ковальчук Н. М.