ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
19 січня 2026 року справа №200/9324/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року у справі № 200/9324/21 (головуючий суддя І інстанції Молочна І.С.) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року задоволено позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Торецької міської Військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області.
Визнано протиправною відмову Управління соціального захисту населення Торецької міської Військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області у призначенні ОСОБА_1 компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на не професійній основі за зверненнями, яка оформлена повідомленнями датованими 01.02.2021 та 01.04.2021.
Визнано протиправними та скасовано рішення Управління соціального захисту населення Торецької міської Військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області про призначення компенсації від 01.02.2021 та від 30.04.2021, якими ОСОБА_1 відмовлено у державної соціальної допомоги.
Зобов`язано Управління соціального захисту населення Торецької міської Військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області призначити з 30.12.2020 ОСОБА_1 компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на не професійній основі, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 859 від 23.09.2020 “Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на не професійній основі”.
Рішення набрало законної сили 07 червня 2022 року.
12 січня 2023 року видано виконавчий лист по справі.
29 липня 2025 року до суду надійшло клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 200/9324/21.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року зобов`язано Управління соціального захисту населення Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області протягом двох місяців з дня отримання копії даної ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суд від 27 жовтня 2021 року у справі № 200/9324/21.
24 жовтня 2025 року Управління соціального захисту населення Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області подало звіт про виконання рішення суду, до якого додано розрахунки середньомісячного сукупного доходу сім`ї та рішення про призначення з 30 грудня 2020 року ОСОБА_1 компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на не професійній основі, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 859 від 20 жовтня 2020 року «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на не професійній основі».
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року прийнято звіт Управління соціального захисту населення Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 200/9324/21.
Не погодившись з ухвалою позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.
Обґрунтування апеляційної скарги.
Розрахунки середньомісячного сукупного доходу сім`ї позивача за зверненнями від 30.12.2020 та 13.04.2021 є неправильними, а висновок відповідача про відмову у наданні (виплати) компенсації за зверненням від 13.04.2021 року є протиправним.
У період з 01.10.2020 по 31.03.2021 позивач не працював, а відповідачем нараховано дохід у ці місяці відповідно до п. 13 Порядку, тобто при розрахунку ССД сім`ї відповідач нарахував дохід для позивача в розмірі 0,5 мінімальної заробітної плати.
Оскільки позивач в цей період був тимчасово непрацездатною особою (здійснював догляд за хворою матір`ю), тому за зверненням позивача від 13.04.2021 відсутні підстави для нарахування доходу на п. 13 Порядку № 632.
Також розрахунки ССД за зверненнями від 30.12.2020 та від.13.04.2021, які здійсненні відповідачем «вручну», суперечать встановленим внутрішньо-організаційним процедурам управління відповідно до вказівок Міністерства соціальної політики України.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. 
Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року задоволено позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Торецької міської Військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області.
Визнано протиправною відмову Управління соціального захисту населення Торецької міської Військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області у призначенні ОСОБА_1 компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на не професійній основі за зверненнями, яка оформлена повідомленнями датованими 01.02.2021 та 01.04.2021.
Визнано протиправними та скасовано рішення Управління соціального захисту населення Торецької міської Військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області про призначення компенсації від 01.02.2021 та від 30.04.2021, якими ОСОБА_1 відмовлено у державної соціальної допомоги.
Зобов`язано Управління соціального захисту населення Торецької міської Військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області призначити з 30.12.2020 ОСОБА_1 компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на не професійній основі, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 859 від 23.09.2020 “Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на не професійній основі”.
Рішення набрало законної сили 07 червня 2022 року.
12 січня 2023 року видано виконавчий лист по справі.
29 липня 2025 року до суду надійшло клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 200/9324/21.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року зобов`язано Управління соціального захисту населення Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області протягом двох місяців з дня отримання копії даної ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суд від 27 жовтня 2021 року у справі № 200/9324/21.
24 жовтня 2025 року Управління соціального захисту населення Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області подало звіт про виконання рішення суду, до якого додано розрахунки середньомісячного сукупного доходу сім`ї та рішення про призначення з 30 грудня 2020 року ОСОБА_1 компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на не професійній основі, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 859 від 20 жовтня 2020 року «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на не професійній основі» (далі – Постанова № 859).
В звіті зазначено, що компенсацію позивачу призначено відповідно до Постанови № 859, пунктом 5 якої визначено про включення до складу сім`ї фізичної особи, яка звертається за призначенням компенсації, зокрема, дружини.
Згідно наданих документів ОСОБА_1 в період, за котрий проводився розрахунок та призначення, перебував у шлюбі з ОСОБА_2 .
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року визначено наступне.
«При призначенні компенсації на догляд ОСОБА_1 необхідно використовувати пункт 13 Порядку обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) для усіх видів державної соціальної допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 632 від 22 липня 2020 року (в редакції на час звернення позивача), відповідно до якого під час обчислення державної соціальної допомоги для розрахунку середньомісячного сукупного доходу за кожний місяць, в якому відсутні доходи, включаються:
- 0,5 розміру мінімальної заробітної плати станом на кінець періоду, за який враховуються доходи, - для працездатних працюючих/непрацюючих осіб, які не мали доходів, доходи яких були меншими за 0,5 розміру мінімальної заробітної плати протягом періоду, за який враховуються доходи, та/або якими чи за яких не сплачено єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі, не меншому за мінімальний страховий внесок, сумарно протягом трьох місяців періоду, за який враховуються доходи, а також для осіб, які перебувають у трудових відносинах і за яких не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі, не меншому за мінімальний страховий внесок, у зв`язку з наявною заборгованістю роботодавця із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (крім військовослужбовців або осіб, які відповідно до законодавства звільнені від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування); осіб, які зареєстровані у філії регіонального/міжрегіонального центру зайнятості (або міському, районному, міськрайонному центрі зайнятості - до припинення їх діяльності) (далі – центр зайнятості) та не отримували допомогу по безробіттю; осіб, які доглядали за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку (…).
Доказів про отримання позивачем та його дружиною ОСОБА_2 доходів за період з 01 жовтня 2020 року по 31 березня 2021 року немає. 
Таким чином, з урахуванням відсутності доходів у позивача та його дружини ОСОБА_2 , є необґрунтованими доводи відповідача про застосування до розміру доходу в одну мінімальну заробітну плату станом на 01 січня 2020 року (…).
Позивач та його дружина підпадають під категорію осіб, доходи яких були меншими за 0,5 розміру мінімальної заробітної плати протягом періоду, за який враховуються доходи».
З огляду на висновки, викладені в рішенні суду від 27 жовтня 2021 року, відповідачем при опрацюванні звернень за заявами ОСОБА_1 від 30 грудня 2020 року та 13 березня 2021 року здійснено ручний розрахунок середньомісячного сукупного доходу сім`ї ОСОБА_1 з урахуванням пункту 13 Порядку № 632 від 22 липня 2020 року: для розрахунку середньомісячного сукупного доходу за кожний місяць, в якому відсутні доходи для ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_2 включено 0,5 розміру мінімальної заробітної плати станом на кінець періоду, за який враховуються доходи.
Відповідно до звернення від 30 грудня 2020 року ОСОБА_1 проведено розрахунок призначення компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги. Розрахунок середньомісячного сукупного доходу виконано відповідно до вимог п.3 постанови КМУ № 632 від 22 липня 2020 року.
На момент звернення за призначенням компенсації фізичним особам сукупний дохід сім`ї ОСОБА_1 за період з 01 червня 2020 року по 30 листопада 2020 року складає 57 903,57 грн.
Оскільки, середньомісячний сукупний дохід фізичної особи, яка надає соціальні послуги (57 903,57 грн : 6 місяців = 9650,60 грн, 9650,60 грн : 2 особи = 4825,30 грн), перевищує розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць, установлений законом на 1 січня календарного року, в якому надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі (2027,00 грн, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»), відсутні підстави для призначення компенсації на догляд ОСОБА_1 .
Відповідно до звернення від 14 квітня 2021 року ОСОБА_1 проведено розрахунок призначення компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги. Розрахунок середньомісячного сукупного доходу виконано відповідно до вимог п.13 постанови КМУ № 632 від 22 липня 2020 року.
Оскільки на момент звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були працездатними особами, які не мали доходів, під час обчислення компенсації для розрахунку середньомісячного сукупного доходу за кожний місяць, в якому відсутні доходи, враховано 0,5 розміру мінімальної заробітної плати станом на кінець періоду, за який враховуються доходи.
Сукупний дохід сім`ї ОСОБА_1 за період з 01 жовтня 2020 року по 31 березня 2021 року складає 33 000,00 грн.
Оскільки, середньомісячний сукупний дохід фізичної особи, яка надає соціальні послуги (33 000,00 грн : 6 місяців = 5500,00 грн, 5500,00 грн : 2 особи = 2750,00 грн), перевищує розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць, установлений законом на 1 січня календарного року, в якому надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі (2189,00 грн, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»), відсутні підстави для призначення компенсації на догляд ОСОБА_1 .
Суд першої інстанції, приймаючи звіт, виходив з того, що рішення суду виконано в повному обсязі.
Також рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року, щодо якого надано відповідачем звіт про його виконання, не надавалася оцінка правомірності прийняття відповідачем рішення про призначення компенсації (без виплати) від 27 липня 2022 року, оскільки на час прийняття судового рішення цього рішення не існувало і воно не було предметом розгляду у справі № 200/9324/21.
Оцінка суду.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.
Суд зазначає, що судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-Позивача.
Аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.
Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.
Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.
Слід зазначити, що головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.
Кожний судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення у спірних правовідносинах між його сторонами.
Тому після вирішення публічно-правового спору і набрання судовим рішенням законної сили суд продовжує відігравати активну роль у реалізації сторонами прав та законних інтересів, з приводу захисту яких він ухвалив судове рішення.
В основу ефективності правосуддя покладається здійснення судом належного контролю за виконанням судового рішення, оскільки головною метою судового рішення є ефективність у поновленні порушених прав та свобод особи.
Відповідно до статті 381-1 КАС України, яка набрала чинності з 19.12.2024 згідно з Законом № 4094, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Вказані правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. 
Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
Відтак, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
Відповідно до частини першої статті 383-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Як визначено частиною другою статті 383-3 КАС України суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Відповідно до частини одинадцятої статті 383-3 КАС України якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.
Відповідно до частини третьої статті 382-1 КАС України встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.
Як свідчать матеріали справи, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 200/9324/21 зобов`язано Управління соціального захисту населення Торецької міської Військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області призначити з 30 грудня 2020 року ОСОБА_1 компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на не професійній основі, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 859 від 23 вересня 2020 року «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на не професійній основі».
Відповідачем на виконання рішення суду прийнято рішення про призначення з 30 грудня 2020 року ОСОБА_1 компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на не професійній основі, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 859 від 20 жовтня 2020 року «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на не професійній основі».
Отже, відповідачем підтверджено виконання рішення суду у справі № 200/9324/21 щодо призначення позивачу з 30 грудня 2020 року компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на не професійній основі, відповідно до Постанови № 859, тому відсутні підстави стверджувати про невиконання в цій частині відповідачем судового рішення.
Щодо застосування при виконанні рішення суду у справі № 200/9324/21 положень нормативно-правових актів, які набули чинності після прийняття судового рішення, - суд зазначає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню Постанова № 859, Методика обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї для надання соціальних послуг, затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України від 16 червня 2020 року № 419, Порядок обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) для усіх видів державної соціальної допомоги, затверджений постановою КМУ № 632 від 22 липня 2020 року в редакції, яка була чинною на час звернення позивача.
За загальновизнаним принципом закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.
Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Рішенням Конституційного Суду України від 12 липня 2019 року № 5-р(I)/2019 визначено, що за змістом частини першої статті 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування (абзац четвертий пункту 5 мотивувальної частини).
Таким чином, під час виконання рішення суду у справі № 200/9324/21 не підлягали застосуванню положення нормативно-правових актів, які набули чинності після прийняття судового рішення.
Крім того рішенням суду у справі № 200/9324/21 не вирішувалось питання щодо захисту прав позивача на майбутнє, оскільки обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.
Тому не можна вважати протиправним рішення відповідача про призначення компенсації (без виплати) від 27 липня 2022 року, оскільки в межах справи № 200/9324/21 це рішення не було предметом оцінки суду.
Щодо ручного обрахунку середньомісячного сукупного доходу його сім`ї з урахуванням п. 13 Порядку № 632 без застосування програмного комплексу АСОПДСОЦ (ПК ASOPD), суд зазначає, що стадія виконання рішення суду має спеціальну мету та полягає у відновленні порушених прав особи-позивача, тому може передбачати індивідуальний підхід для вирішення питань, які виникають під час виконання судових рішень.
Отже, розрахунки середньомісячного сукупного доходу сім`ї позивача, які здійснені без застосування програмного комплексу АСОПДСОЦ (ПК ASOPD) не можуть визнаватись такими, що здійснені протиправно.
Щодо рішення Управління соціального захисту населення Торецької міської Військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про призначення компенсації від 20 жовтня 2025 року, якими позивачу відмовлено у державної соціальної допомоги (компенсації), - то це рішення не було предметом розгляду у справі № 200/9324/21, тому не може досліджуватися на стадії виконання судового рішення.
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про прийняття звіту про виконання рішення у справі № 200/9324/21, наданого Управлінням соціального захисту населення Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для її задоволення та скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.
Керуючись 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року у справі № 200/9324/21 – залишити без задоволення.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року у справі № 200/9324/21 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 19 січня 2026 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 19 січня 2026 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв