УХВАЛА
28 листопада 2025 року
м. Київ
справа № 756/8317/22
провадження № 61-9473св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 29 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович, про визнання протиправним та скасування наказу про скасування рішення про державну реєстрацію права,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог і рішень судів
У вересні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 22 червня 2021 року № 2242/5 про скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Василенка О. А. від 20 травня 2020 року № 52303886.
Оболонський районний суд міста Києва рішенням від 06 квітня 2023 року позов задовольнив частково.
Наказ Міністерства юстиції України від 22 червня 2021 року за № 2242/5 в частині скасування рішення від 20 травня 2020 року № 52303886, прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенко О. А. визнав протиправним та скасував.
В іншій частині вимог позову відмовив.
Київський апеляційний суд постановою від 29 травня 2024 року апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнив.
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 06 квітня 2023 року скасував та ухвалив у цій справі нове судове рішення.
В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовив.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
У липні 2024 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 29 травня 2024 року, в якій просить оскаржене судове рішення скасувати, передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Верховний Суд ухвалою від 16 липня 2024 року відкрив касаційне провадження у цій справі та витребував справу із Оболонського районного суду міста Києва.
07 серпня 2024 року цивільна справа № 756/8317/22 надійшла до Верховного Суду.
Позиція та висновки Верховного Суду
Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Справу за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович, про визнання протиправним та скасування наказу про скасування рішення про державну реєстрацію права за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 29 травня 2024 року призначити до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	І. В. Литвиненко	
 	 	
 	А. І. Грушицький	
 	 	
 	Є. В. Петров