ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/2962/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Філінюк І.Г.
суддів: Аленіна О.Ю., Принцевської Н.М. 

секретар судового засідання – Чеголя Є.О. 
за участю:
ТОВ «ЄВРО СЕРВІС» - Хомич А.А. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу 
Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СЕРВІС»
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.10.2025 
по справі №916/2962/25
за позовом: Одеської міської ради 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СЕРВІС»
про стягнення 1 275 220,99 грн.

суддя суду першої інстанції – Цісельський О.В. 
місце винесення ухвали: м. Одеса, Господарський суд Одеської області, пр.-т Шевченка, 29,
повний текст ухвали складено та підписано: 23.10.2025 року 

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року Одеська міська рада звернулася до Господарського суду Одеської області із позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Сервіс» безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 5110137300:06:001:0028, загальною площею 3,6145 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Миколи Боровського, буд. 26, з цільовим призначенням для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості за період з 01.12.2022 по 31.05.2024 у розмірі 1275220,99 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що у період з 01.12.2022 по 31.05.2024 ТОВ «Євро Сервіс», як власник нежитлових будівель та споруд загальною площею 6000,8 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Миколи Боровського, 26, здійснювало безоплатне користування земельною ділянкою за вказаною адресою без укладеного договору оренди землі, тобто без належної правової підстави для її використання.
Разом з позовною заявою 30.07.2025 Одеською міською радою було подано до господарського суду заяву про забезпечення позову в порядку ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої позивач просить суд:
- накласти арешт на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Євро Сервіс» як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на грошові кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову у межах розміру позовних вимог на загальну суму 1275220,99 грн;
- накласти арешт на нерухоме майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Євро Сервіс», у межах розміру позовних вимог 1275220,99 грн, лише в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.07.2025 задоволено заяву Одеської міської ради (вх. № 2-1211/25 від 30.07.2025), накладено арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Сервіс» як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на грошові кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову у межах розміру позовних вимог на загальну суму 1 275 220,99 грн. Також, накладено арешт на нерухоме майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Євро Сервіс», у межах розміру позовних вимог 1 275 220,99 грн, лише в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності.
23.10.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро Сервіс» подано до Господарського суду Одеської області клопотання (вх. № 2-1657/25), згідно з якої заявник просив суд скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.07.2025 в частині накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Євро Сервіс», як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на грошові кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову у межах розміру позовних вимог на загальну суму 1 275 220,99 грн.
Обґрунтовуючи заявлене клопотання про скасування заходів забезпечення заявник зазначив про те, що позивач припускає можливість ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду з даного спору у разі задоволення позову, проте разом із заявою про вжиття заходів забезпечення позову не подано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач перебуває у незадовільному фінансовому стані, вчиняє будь-які дії, спрямовані на приховування грошових коштів та уникнення майнової відповідальності шляхом стягнення цих коштів, або здійснює підготовку до вчинення таких дій, відтак, на думку відповідача, всі доводи заяви про забезпечення позову ґрунтуються виключно на нічим не підтверджених припущеннях.
Окрім того, як вказує відповідач, слід врахувати, що судом було накладено декілька заходів забезпечення позову – на грошові кошти та на нерухоме майно. В свою чергу, за ствердженням відповідача, суд не встановив, чи відповідає вартість майна відповідача, загальною площею понад 6000 кв.м. розміру позовних вимог, а без розгляду такого питання неможливим є визначення співмірності вжитих заходів забезпечення позову, оскільки сукупна вартість об`єкта нерухомості за договорами купівлі-продажу складає 3000000,00 грн., що суттєво перевищує розмір позовних вимог. Відтак, на переконання відповідача, накладаючи арешт і на грошові кошти, і на нерухоме майно відповідача, суд забезпечив позовні вимоги поза межами суми, заявленої до стягнення, що не відповідає вимозі співмірності як обов`язкової умови забезпечення позову.
У зв`язку з чим, заявник вважає, що заходи забезпечення позову, які були вжиті ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.07.2025 повинні бути скасовані. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.10.2025 в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Сервіс» (вх. №2-1657/25 від 22.10.2025) про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.07.2025 по справі № 916/2962/25 – відмовлено.
Обґрунтування судового рішення. 
В мотивах прийнятої ухвали суд першої інстанції зазначив про те, що відповідачем не надано належних доказів, які в свою чергу підтверджували б гарантоване виконання судового рішення в майбутньому, не надано доказів суттєвого перешкоджання його діяльності заходами забезпечення позову.
Не погодившись із вказаною ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро Сервіс» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 23 жовтня 2025 року у справі № 916/2962/25 та ухвалити нове судове рішення у якому скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Одеської області від 30 липня 2025 року в частині накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Сервіс» як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на грошові кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову у межах розміру позовних вимог на загальну суму 1 275220,99 грн.
Узагальнені доводи апеляційної скарги. 
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що під час винесення ухвали про відмову у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову судом першої інстанції не було враховано те, що такі заходи повинні бути співмірними із заявленими вимогами, не порушувати прав та законних інтересів сторін понад необхідну міру та не призводити до безпідставного обмеження господарської діяльності Відповідача.
За твердженням скаржника, висновок суду про відсутність доказів господарської діяльності є внутрішньо суперечливим, адже регулярне виконання судових рішень можливе лише за умови фактичного функціонування підприємства, наявності відкритих рахунків, фінансових ресурсів та організаційно-господарської активності.
Також, скаржник в апеляційній скарзі зазначає про те, що ухвалою суду першої інстанції було одночасно накладено арешт як на грошові кошти, так і на нерухоме майно ТОВ «Євро Сервіс». Хоча відповідно до усталеної судової практики сам по собі арешт грошових коштів та майна у межах розміру позовних вимог не завжди розглядається як подвійний захід забезпечення, проте суд зобов`язаний оцінити співмірність обраних заходів розміру заявлених вимог. У даному випадку Господарський суд Одеської області не дослідив вартість арештованого нерухомого майна та не встановив, чи відповідає вона сумі позовних вимог.
Зокрема, скаржник зазначає, що згідно з договором купівлі-продажу 1/2 частки майна №2231 від 07.07.2016 року та договором купівлі-продажу 1/2 частки майна №2234 від 07.07.2016 року, балансова вартість об`єкта нерухомості становить 1 233 283,23 грн, а його сукупна ринкова вартість близько 3 000 000 грн, що в рази перевищує суму заявлених позовних вимог (1 275 220,99 грн). Таким чином, арешт лише об`єкта нерухомості є цілком достатнім для забезпечення позову, а накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Євро Сервіс» є надмірним, необґрунтованим та таким, що суперечить принципу співмірності, закріпленому у ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України.
У зв`язку з чим скаржник вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні клопотання про скасування забезпечення позову підлягає скасуванню, а зазначене клопотання задоволенню. 
Доводи інших учасників провадження у справі. 
02.12.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Одеської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. 
Рух справи у суді апеляційної інстанції. 
03.11.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СЕРВІС» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.10.2025 по справі №916/2962/25.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді – Філінюк І.Г. судді Аленін О.Ю., Принцевська Н.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2025.
На момент надходження апеляційної скарги матеріали оскарження ухвали від 23.10.2025 по справі №916/2962/25 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали оскарження ухвали від 23.10.2025 по справі №916/2962/25 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СЕРВІС» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.10.2025 по справі №916/2962/25 до надходження матеріалів оскарження ухвали з суду першої інстанції. 
17.11.2025 матеріали справи №916/2962/25 надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СЕРВІС» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.10.2025 по справі №916/2962/25.
Призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СЕРВІС» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.10.2025 по справі №916/2962/25 на 18.12.2025 о 12:00 год.
У зв`язку з оголошенням повітряної тривоги у місті Одесі, судове засідання за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СЕРВІС» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.10.2025 по справі №916/2962/25, яке було призначене на 18.12.2025 о 12:00 год. не відбулось. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.12.2025 повідомлено учасників справи, про те, що розгляд справи № 916/2962/25 відбудеться 22.01.2026 о 13:00 год. 
У зв`язку з неструмленням серверу суду, судове засідання за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СЕРВІС» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.10.2025 по справі №916/2962/25, яке було призначене на 22.01.2026 о 13:00 год. не відбулось. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.01.2026 повідомлено учасників справи, про те, що розгляд справи № 916/2962/25 відбудеться 05.02.2026 о 13:30 год. 
Під час судового засіданні 05.02.2026 представник ТОВ «ЄВРО СЕРВІС» вимоги та доводи апеляційної скарги підтримали. 
Інші представники сторін в судове засідання не з`явились. 
Відповідно до частини 12 статті 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів переходить до розгляду апеляційної скарги по суті.
Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови. 
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, а також ймовірності ускладнення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
Отже, підставою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Відповідно до ч. 1 ст. 145 ГПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Колегія суддів зазначає, що процесуальна мета та предмет судового контролю при розгляді заяви про скасування забезпечення позову є відмінними від предмета перевірки при первинному застосуванні заходів забезпечення. Якщо первинно суд перевіряє наявність умов, передбачених ст.ст. 136, 137 ГПК України (зокрема, достатньо обґрунтоване припущення щодо ризику утруднення виконання рішення або утруднення ефективного захисту), то при вирішенні питання про скасування забезпечення суд з`ясовує, чи відпали підстави, які зумовили застосування забезпечення, чи настали нові істотні обставини, що змінюють оцінку ризиків, або чи забезпечення внаслідок розвитку процесу стало непропорційним (надмірним) порівняно з його процесуальною метою.
Отже, тягар доведення обставин, які є підставою для скасування забезпечення позову, покладається на заявника. Для задоволення такої заяви недостатньо повторення аргументів щодо відсутності порушення прав позивача чи незгоди з первинною ухвалою про забезпечення позову, оскільки ці доводи фактично спрямовані на повторний перегляд питання про застосування забезпечення, а не на встановлення того, що забезпечення втратило актуальність унаслідок зміни фактичних обставин.
Як убачається з матеріалів справи спір між сторонами у справі стосується, зокрема, стягнення з ТОВ «Євро Сервіс» безпідставно збережених коштів у розмірі 1275220,99 грн у зв`язку з безоплатним користуванням відповідачем земельною ділянкою без укладення договору оренди землі, тобто без належної правової підстави для її використання, за період з 01.12.2022 по 31.05.2024. Отже, виконання судового рішення у випадку задоволення позову безпосередньо пов`язано із наявністю у боржника коштів у відповідній сумі, а у разі їх відсутності можливістю звернення стягнення на відповідне майно.
Застосування ухвалою суду від 30.07.2025 заходу забезпечення позову безпосередньо пов`язано із предметом позову і необхідність застосування такого заходу підтверджено належними і допустимими доказами, наявними у матеріалах справи, на підставі яких суд дійшов відповідних висновків. 
Як вірно зауважено місцевим господарським судом, що не виявлено достатньо обґрунтованих підстав, за яких, на час розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або заходи вичерпали свою дію.
Натомість пояснення викладені у клопотанні відповідача фактично зводяться до заперечення обґрунтованості заяви про забезпечення позову, недоведеності обставин, які суд визнав встановленими, порушення принципу рівності прав учасників, а також заперечення обґрунтованості та доцільності вжитих судом заходів забезпечення позову.
Крім того, до клопотання про скасування арешту не надано жодного доказу про здійснення господарської діяльності ТОВ «Євро Сервіс», зокрема не додано фінансову звітність 2022-2024 року, виписки по рахункам із залишками коштів у банківський установах, доказів того, що обмежується його діяльність, дійсну вартість нерухомого майна, а не станом на 2016 рік, наявність значної кількості договорів з контрагентами або наявність дебіторської заборгованості перед ТОВ «Євро Сервіс» та інші відомості, що дадуть змогу реально оцінити намір про здійснення активної господарської діяльності та погашення існуючої заборгованості перед позивачем.
Щодо доводів відповідача стосовно унеможливлення виконання ним попередніх судових рішень, оскільки подані відповідачем докази на погашення заборгованості в межах виконавчих проваджень навпаки свідчать про досить тривале виконання відповідачем попередніх судових рішень у справах № 916/3390/21 та № 916/385/23.
Колегія суддів зазначає, що забезпечення позову спрямоване не на «покарання» сторони, а на процесуальне гарантування реальної дієвості судового захисту, і оцінка ризику стосується не лише намірів заявника, а й об`єктивної можливості зміни фактичного стану речей до завершення розгляду спору.
Також колегія суддів враховує, що при розгляді заяви про скасування забезпечення оцінюється не абстрактна «незручність» заходу для відповідача, а його співмірність та фактичні наслідки. Доводи про втручання у господарську діяльність повинні бути підтверджені конкретними доказами того, що забезпечення позову створює надмірні та непропорційні наслідки (зокрема, блокує критичні платежі, унеможливлює виконання обов`язкових зобов`язань, призводить до істотних втрат тощо). Натомість матеріали справи не містять доказів, що забезпечення позову у цій справі фактично унеможливило діяльність заявника або призвело до наслідків, які виходять за межі тимчасового процесуального обмеження, необхідного для досягнення мети забезпечення.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги, що арешт об`єкта нерухомості є цілком достатнім для забезпечення позову, а накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Євро Сервіс» є надмірним, необґрунтованим та таким, що суперечить принципу співмірності, закріпленому у ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до наступного.
Також, Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.06.2022 у справі № 908/2382/21 зазначив, що «виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язано з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову. При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним».
Відступаючи від висновків щодо застосування, зокрема, статті 137 ГПК України про неможливість накладення арешту на нерухоме майно відповідача в порядку забезпечення позову про стягнення коштів, Верховний Суд у справі № 908/2382/21 зазначив, що «можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є додатковою гарантією для позивача того, що рішення суду у разі задоволення позову, буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог. Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів, боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника». Подібні висновки про те, що у справах, де предметом спору є стягнення грошових коштів, накладення арешту на нерухоме майно є належним видом забезпечення позову, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.
Колегія суддів виходить з того, що предмет судового контролю при первинному застосуванні забезпечення позову (зокрема, оцінка умов ст.ст. 136, 137 ГПК України та співмірності обраного заходу) відрізняється від предмета розгляду клопотання про скасування забезпечення позову за ст. 145 ГПК України, коли суд перевіряє, чи відпали підстави забезпечення, чи настали нові істотні обставини або чи забезпечення стало надмірним/непропорційним унаслідок розвитку процесу та фактичних обставин.
Отже, загальні підходи до співмірності та балансу інтересів, сформульовані у практиці Верховного Суду щодо первинного застосування забезпечення, не підміняють собою необхідності доведення заявником підстав саме для скасування забезпечення позову у порядку ст. 145 ГПК України, зокрема - відпадання потреби у забезпеченні, появи нових обставин або наявності підтверджених доказами непропорційних наслідків від подальшої дії забезпечення.
У цій справі колегією суддів встановлено, що заявник не довів наявності обставин, які відповідно до ст. 145 ГПК України зумовлюють скасування забезпечення позову, а доводи апеляційної скарги зводяться до повторного оспорювання доцільності первинного забезпечення, що не є належною підставою для його скасування у вказаному процесуальному порядку.
Так, порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права колегією суддів під час перегляду справи не встановлено.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду Одеської області, який відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, у зв`язку з чим підстав для скасування чи зміни ухвали Господарського суду Одеської області від 23.10.2025 у справі № 916/2962/25 не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СЕРВІС» – залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.10.2025 у справі №916/2962/25 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 09.02.2026.

Головуючий суддя Філінюк І.Г.

Суддя Аленін О.Ю.

Суддя Принцевська Н.М.