Справа № 344/16105/25 
Провадження № 33/4808/124/26 
Категорія ст.130 ч.2 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Руденко Д. М. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А

02 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ
Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,
розглянувши клопотання захисника адвоката Мар`яш Л.В. про зупинення провадження по справі у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 на військовій службі,-

в с т а н о в и в : 

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та застосовано стягнення стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 повторно протягом року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Так, судом встановлено, що 08.09.2025 року о 00 год. 16 хв. в м. Івано-Франківську, по вул. Галицька, 105, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.130 КУпАП.
Не погодившись із постановою суду першої інстанції, захисник адвокат Мар`яш Л.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16.12.2025 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Під час апеляційного розгляду захисником адвокатом Мар`яш Л.В. подано клопотання про зупинення провадження по справі, у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 , перебуває на військовій службі. 
До матеріалів клопотання долучено ксерокопії довідки №5856 від 03.11.2025 року , відповідно до якої ОСОБА_1 дійсно перебуває на військовій службі за мобілізацією у відповідній військовій частині, посвідчення, відповідно до якого ОСОБА_1 є учасником бойових дій та копію військового квитка, відповідно до якого ОСОБА_1 з 21.03.2023 року зачислений як курсант до відповідної військової частини. 
Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи клопотання про зупинення провадження, вважаю, що вищевказане клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав. 
Так, указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який в подальшому був неодноразово продовжений та діє на даний час.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, що знайшла своє відображення зокрема у рішення у справах «Надточій проти України», «Енгель та інші проти Нідерландів», «Озтюрк проти Німеччини» та «Лутц проти Німеччини», справи про адміністративні правопорушення за своєю правовою природою, з огляду на характер правопорушення, його кваліфікацію та суворість передбаченого покарання, мають ознаки та критерії, достатні для віднесення їх до проваджень кримінально-правового характеру.
Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності. 
Апеляційний суд неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що враховуючи, що провадження у справах про адміністративне правопорушення за своїм кримінально-правовим змістом відноситься до кримінальних проваджень, то у разі відсутності чіткої правової норми, яка регулює певні правові відносини, з метою забезпечення правової визначеності, необхідно використовувати аналогію закону та застосовувати правові норми, які регулюють відносини, подібні до тих, які є предметом розгляду в межах конкретної правової ситуації.
Зокрема, відповідно ст.335 КПК України, у разі якщо обвинувачений був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його звільнення з військової служби.
Разом з тим, відповідно до листа голови Касаційного кримінального суду за № 718/0/158-25 від 04.12.2025 року надано роз`яснення щодо можливості зупинення розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, у зв`язку з перебуванням осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, на військовій службі. У вищевказаному листі зазначено, що КУпАП передбачено випадки зупинення розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення. Відповідно до частини четвертої статті 277 цього Кодексу строк розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, зупиняється судом у разі, якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо). Інших випадків розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення в КУпАП не передбачено, тому зупинення судового провадження в справах про інші адміністративні правопорушення можливе лише після внесення відповідних змін до цього Кодексу.
Зі змісту листа голови Касаційного кримінального суду №764/0/158-25 від 22.12.2025 року вбачається, що вищевказана правова позиція є виваженою позицією суду касаційної інстанції, яка має рекомендаційний характер та спрямована на забезпечення єдності судової практики. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що правова визначеність є складової принципу Верховенства права, що гарантує зрозумілість та передбачуваність застосування норм законодавства, дозволяючи передбачати наслідки своєї поведінки та захиститись від державного свавілля. 
Відповідно до ч.1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. 
Із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування в правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі. Принцип правової визначеності вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності.
Відповідно до вимог ст.36 Закону України « Про судоустрій і статус суддів» на Верховний Суд, як на найвищий суд у системі судоустрою України покладено обов`язок щодо забезпечення сталості та єдності судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
Відповідно до ст.46 Закону України « Про судоустрій і статус суддів» Пленум Верховного Суду з метою забезпечення однакового застосування норм права при вирішенні окремих категорій справ узагальнює практику застосування матеріального і процесуального законів, систематизує та забезпечує оприлюднення правових позицій Верховного Суду з посиланням на судові рішення, в яких вони були сформульовані та за результатами аналізу судової статистики та узагальнення судової практики надає роз`яснення рекомендаційного характеру з питань застосування законодавства при вирішенні судових справ.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста присутність підсудного під час провадження в суді апеляційної інстанції не має такого ж вирішального значення, як в суді першої інстанції. Умови застосування статті 6 Конвенції стосовно провадження в суді апеляційної інстанції залежать від особливостей певного провадження; слід взяти до уваги загалом проведений судовий процес у національній правовій системі, а також роль, яку відіграє у ньому суд апеляційної інстанції (Ермі проти Італії ) 
Апеляційний суд приймає до уваги, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у зв`язку з чим участь цієї особи в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою. 
За таких обставин, з метою забезпечення єдності судової практики при розгляді справ про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, враховуючи правову позицію Касаційного кримінального суду, доходить висновку, що перебування осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, на військовій службі за мобілізацією не є правовою підставою для зупинення провадження по справі в суді апеляційної інстанції. 

Керуючись ст. 294 КУпАП,- 
п о с т а н о в и в 
В задоволенні клопотання захисника адвоката Мар`яш Л.В. про зупинення провадження по справі у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 на військовій службі відмовити.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Васильєв