ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/8704/24                Головуючий суддя І інстанції Маньковська  О. О.
Провадження № 33/818/1417/25        Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року                                              м. Харків
Суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., за участі 
потерпілого  ОСОБА_1 , представника потерпілого адвоката Гулієва Е.В. огли при секретарі Шевченко Д.В, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за  апеляційною  скаргою  представника потерпілого ОСОБА_1 , адвоката Гулієва Е.В. огли на постанову Комінтернівського районного суду м.Харкова від 06 лютого 2025 року,-
УСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною постановою провадження про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , - закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Згідно із протоколом про   адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 181811 від 25.11.2024 року, ОСОБА_2 , 25.11.2024 року, о 13 годині 25 хвилин, за адресою: м. Харків, пр-т. Аерокосмічний, 119, керував вантажним автомобілем КС 4571BY-C-02, д.н.нз. НОМЕР_2 , на перехресті пров. Золотий та пр-т. Аерокосмічний, біля будинку 119, при повороті ліворуч, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем Honda Accord, д.н.нз. НОМЕР_3 , який рухався з правого боку, чим порушив п.13.1 ПДР. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 
Закриваючи провадження суд виходив із того, що з письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що останній, керуючи вантажним автомобілем по пров. Золотий, мав намір повернути ліворуч на пр-т. Аерокосмічний, у зв`язку із чим завчасно увімкнув покажчик лівого повороту, почав рух на дозволений сигнал світлофора та почув, що інше ТЗ вдарило його ТЗ у правий бік біля середніх –задніх колес. Зауважив, що при виїзді на перехрестя, не змінював напрямок руху.
З письмових пояснень потерпілого ОСОБА_1 , доданих до протоколу, вбачається, що останній керував автомобілем Honda Accord, д.н.нз. НОМЕР_3 , стояв на світлофорі по пров. Золотому поряд із вантажівкою та мав намір їхати прямо. Зазначив, що, проїхавши стоп-лінію, водій вантажівки повернув праворуч та підрізав потерпілого, після чого, потерпілий зупинився, а водій вантажівки протягнув автомобіль останнього декілька метрів.
Крім того, зі схеми ДТП вбачається, що ширина смуги руху автомобіля Honda Accord, д.н.нз. НОМЕР_3 , становить 3,1 м., ширина смуги руху вантажного автомобіля КС 4571BY-C-02, д.н.нз. НОМЕР_2 , становить 2,8 м. Крім того, зі схеми вбачається, що місцем зіткнення транспортних засобів є смуга руху вантажного автомобіля, під керуванням особи, стосовно якої складений протокол - ОСОБА_2 .
Таким чином, суд вважав, що як при візуальному дослідженні фото з місця ДТП, так й з врахуванням схеми ДТП, беручи до уваги габарити обох автомобілей, одним з яких є вантажівка, враховуючи ширину смуг руху, місце зіткнення, розташоване на смузі руху вантажного автомобіля під керуванням ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що дослідженими доказами не доведена вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та порушення останнім п. 13.1 Правил дорожнього руху та не доведено, що саме дії ОСОБА_2 знаходяться у прямому причинному зв`язку із зіткненням вантажного автомобіля під його керуванням з автомобілем під керуванням ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_1 - адвокат Гулієв Е.В. просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та притягнути ОСОБА_2 до відповідальності за ст. 124 КУпАП України.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що постанову суду не отримував та дізнався про її існування 03.04.2025 поза строками на апеляційне оскарження.
Зауважує, що повісток про виклик в судове засідання поштовим відправленням йому не надсилались, а його інформування за допомогою SMS- повідомлень про час та місце розгляду не грунтуется на законі.
Заслухавши суддю доповідача, заслухавши пояснення потерпілого та представника потерпілого, які клопотання підтримали та просили їх задовольнити, думку особи щодо якої закрито провадження, який покладався на розсуд суду, дослідивши матеріали справи, вважаю, що підстави для задоволення клопотань відсутні, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративні правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Отже, закон пов`язує строк внесення апеляції на постанову судді у справі про адміністративне правопорушення не з датою отримання постанови суду, а лише з датою ухвалення судового рішення.
В судовому засіданні 06 лютого 2025 року потерпілий ОСОБА_1 не був присутнім.
Однак, про дату та час судових засідань потерпілий ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, що підтверджується довідками про доставку SMS-повідомлення на його мобільний номер телефону, який вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення та у письмових поясненнях ОСОБА_1 від 25 листопада 2024 року (а.с.10, 23, 24).
Потерпілий ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову Комінтернівського районного суду м.Харкова від 06 лютого 2025 року лише 21 липня, тобто після спливу десятиденного строку на апеляційне оскарження.
Посилання потерпілого ОСОБА_1 на розгляд справи за його відсутності та на дату ознайомлення з оскаржуваною постановою суду, як на підставу вважати поважним пропуск строку на апеляційне оскарження, є необґрунтованими, оскільки останній не був позбавлений можливості звернутися з апеляційною скаргою.
Більше того, постановою Харківського апеляційного суду від 09 липня 2025 року відмовлено потерпілому ОСОБА_1 та представнику потерпілого адвокату Гулієву Е.В. огли в поновленні процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Комінтернівського районного суду м.Харкова від 06 лютого 2025 року щодо  ОСОБА_2 .
Наведені аргументи у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Комінтернівського районного суду м.Харкова від 06 лютого 2025 року, яке нині є предметом розгляду апеляційним судом фактично зводяться до незгоди з постановою Харківського апеляційного суду від 09 липня 2025.
Крім того, як свідчать матеріали справи ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення вказав адресу свого місце проживання: АДРЕСА_2 та саме на неї як судом першої інстанції так і апеляційним судом надсилалась кореспонденція.
Натомість поштові відправлення жодного разу вручені не були та повернулись із поміткою «адресат відсутній».
Між тим в судовому засіданні суду апеляційної інстанції 09 липня 2025 року та нинішньому судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник Гулієва Е.В. були присутніми, незважаючи на те, що поштові відправлення з повісткою їх з підстав наведених вище вручені не були.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п.27, рішення від 26 квітня 2007 року).
Подаючи апеляційну скаргу після пропуску строку на апеляційне оскарження, сторона справи повинна навести достатні поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, які б об`єктивно перешкоджали звернутися до суду у визначений КУпАП строк, а отже вплинули на право сторони реалізувати конституційні засади, які визначають право на оскарження судового рішення.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини у п.41 зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.
Крім того, відповідно до правових висновків ЄСПЛ, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010 року, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, заява №23436/03).
Таким чином, твердження потерпілого ОСОБА_1  про те, що строк на апеляційне оскарження пропущено із поважних причин, не підтверджено відповідними обставинами та належними доказами, клопотання не містить посилання на обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто такими, які не залежать від волевиявлення апелянта, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП, апеляційна скарга, подана після закінчення строку апеляційного оскарження, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Враховуючи викладене підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції – відсутні.
Керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И ЛА :

Клопотання представника потерпілого ОСОБА_1 , адвоката Гулієва Е.В. огли про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Комінтернівського районного суду м.Харкова від 06 лютого 2025 року залишити без задовлення.
Апеляційну   скаргу   представника потерпілого ОСОБА_1 , адвоката Гулієва Е.В. огли повернути особі, яка її подала.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                 О.Ю. Грошева