ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2026 року   Справа № 902/233/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді Гудак А.В.
судді Петухов М.Г.
судді Мельник О.В.
секретар судового засідання Новосельська О.В.
за участю представників сторін:
позивача: Коцун П.В. самопредставництво 
відповідача: не з"явився 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційні скарги Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" на рішення Господарського суду Вінницької області від 20.11.2025 (суддя Тварковський А.А., м.Вінниця, повний текст складено 26.11.2025) та додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 08.12.2025 у справі №902/233/25 (суддя Тварковський А.А., м.Вінниця, повний текст складено 08.12.2025)
за позовом: Акціонерного товариства "Вінницяобленерго"
до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Назарет Транс"
про стягнення 988 363,41 грн

Акціонерне товариство "Вінницяобленерго" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Назарет Транс" про стягнення 988363,41 грн, яких: 957920,75 грн - вартість необлікованої електричної енергії та 30442,66 грн - витрати на сплату вартості проведених експертиз.
Рішенням Господарського суду Вінницької області від 20.11.2025 у справі №902/233/25 у задоволенні позову Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Назарет Транс" про стягнення 988363,41 грн, яких: 957920,75 грн - вартість необлікованої електричної енергії та 30442,66 грн - витрати на сплату вартості проведених експертиз, відмовлено повністю. Витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в сумі 11860,36 грн залишено за позивачем.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Акціонерне товариство "Вінницяобленерго" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Вінницької області від 20.11.2025 року по справі №902/233/25. Ухвалити нове рішення, яким задовольнити в повному обсязі вимоги АТ «Вінницяобленерго».
Ухвалою суду апеляційної інстанції від 29.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" на рішення Господарського суду Вінницької області від 20.11.2025 у справі №902/233/25. Розгляд апеляційної скарги призначено на 28 січня 2026 року.
Додатковим рішенням Господарського суду Вінницької області від 08.12.2025 у справі №902/233/25 стягнуто з Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Назарет Транс" 35000 грн витрат на професійну правничу допомогу. 
Не погоджуючись з ухваленим додатковим рішенням, АТ "Вінницяобленерго" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати додаткове рішення господарського суду Вінницької області від 08.12.2025 року по справі №902/233/25. Ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити заяву відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.
Ухвалою суду апеляційної інстанції від 29.12.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" на додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 08.12.2025 у справі №902/233/25. Об`єднано апеляційні скарги Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" на рішення Господарського суду Вінницької області від 20.11.2025 у справі №902/233/25 та на додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 08.12.2025 у справі №902/233/25 в одне апеляційне провадження для спільного розгляду. Розгляд апеляційних скарг призначено на 28.01.2026.
12 січня 2026 року до суду апеляційної інстанції від представника ТОВ "Назарет Транс" надійшов відзив на апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Вінницької області від 20.11.25 року по справі № 902/233/25, в якому зазначає, про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести, становлять 35 000,00 грн, що складаються з витрат на надання правничої допомоги. Просить суд залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. 
27 січня 2026 року представником ТОВ "Назарет Транс" подана заява про стягнення з Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Назарет Транс» витрати на професійну правничу допомогу в апеляційній інстанції у розмірі 35 000,00 грн. 
Представник позивача в судовому засіданні 28.01.2026 підтримав доводи апеляційних скарг та надав відповідні пояснення. 
В свою чергу, представник відповідача адвокат Липень С.В. зі своєї сторони не забезпечив належним чином технічне проведення відеоконференції, а саме в даному випадку було відсутнє відеозображення з вебкамери представника відповідача, був чути лише голос людини, що унеможливлювало суду встановити, що фізична особа, яка під`єдналася до відеоконференцзв`язку є дійсно адвокатом Липень С.В. Таким чином, судом апеляційної інстанції запропоновано вказаній фізичній особі прийняти участь у судовому засіданні як вільний слухач. Поряд з цим, звернуто увагу вказаного представника на приписи п.5 ст. 197 ГПК України, згідно якого ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву.
Північно-західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
ВСТАНОВИВ:
1. Зміст рішення Господарського суду Вінницької області від 20.11.2025 у справі №902/233/25.
Суд першої інстанції, розглянувши матеріали справи №902/233/25, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» в повному обсязі. Дослідивши обставини справи, суд першої інстанції встановив, що сам по собі факт виявлення пошкоджень пломб і корпусу лічильника не є достатнім для покладення на споживача відповідальності у вигляді донарахування вартості необлікованої електричної енергії. Визначальним для вирішення спору суд першої інстанції визнав питання про наявність у відповідача обов`язку щодо збереження пломб і засобу комерційного обліку, який відповідно до Правил роздрібного ринку електричної енергії, виникає лише за умови належного оформлення та підписання акта про пломбування.
Поряд з цим, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не довів факту передачі пломб ТОВ «Назарет Транс» на відповідальне зберігання. Акт технічної перевірки та пломбування від 24.05.2023, на який посилався позивач, був визнаний неналежним доказом, оскільки за результатами судової почеркознавчої експертизи встановлено, що підпис керівника відповідача у цьому акті виконаний іншою особою. Позивач не надав доказів того, що зазначений документ підписаний уповноваженим представником відповідача, а відтак суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність належного акта про пломбування. За таких обставин суд першої інстанції зазначив, що відсутність належно оформленого акта про пломбування виключає виникнення у відповідача обов`язку забезпечувати збереження пломб у розумінні підпункту 8 пункту 5.5.5 ПРРЕЕ, а відповідно виключає застосування до нього наслідків порушення, передбачених главою 8.4 цих Правил. Окрім того, суд першої інстанції критично оцінив докази, подані позивачем на підтвердження факту втручання у роботу засобу обліку. Зокрема, суд першої інстанції звернув увагу на неоднозначність висновків експертного дослідження, в яких пошкодження корпусу лічильника визначалися як такі, що могли мати як наслідок розбирання, так і експлуатаційний характер. Також суд першої інстанції врахував суперечності між змістом акта про порушення, в якому зазначено, що пломби візуально не були порушені, та подальшою кваліфікацією порушення комісією оператора системи як пошкодження пломб. У сукупності ці обставини дали суду першої інстанції підстави дійти висновку, що позивач не довів належними, допустимими та достовірними доказами факту безоблікового споживання електричної енергії з вини відповідача. 

2. Узагальнені доводи апеляційної скарги на рішення Господарського суду Вінницької області від 20.11.2025 у справі №902/233/25 та заперечення інших учасників справи
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, позивач посилається на те, що судом першої інстанції, зокрема, не враховано, що між сторонами існують договірні відносини на підставі договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 24.04.2020 року, яким передбачено обов`язок споживача забезпечувати збереження засобів комерційного обліку та пломб, а також сплачувати вартість необлікованої електричної енергії у разі порушення розрахункового обліку з його вини. 
Скаржник зазначає про проведення 11 червня 2024 року перевірки електроустановок відповідача, за результатами якої було встановлено порушення вимог Правил роздрібного ринку електричної енергії, зокрема незабезпечення цілісності пломб і належного технічного стану приладу обліку. У зв`язку з цим представниками оператора системи розподілу було складено акт про порушення ПРРЕЕ №06076, який підписано представником відповідача, а сам прилад обліку та пломби вилучено й направлено на експертні дослідження.
За результатами експертиз встановлено, що хоча сторонніх пристроїв у лічильнику не виявлено, на пломбах наявні пошкодження, сукупність яких свідчить про їх розкриття та повторне встановлення. Саме цей факт, на переконання апелянта, має самостійне юридичне значення та є достатньою підставою для кваліфікації порушення як безоблікового споживання електричної енергії відповідно до пункту 8.4.2 ПРРЕЕ, незалежно від встановлення прямого втручання у внутрішні елементи лічильника.
Комісією оператора системи розподілу на підставі акта про порушення та висновків експертиз було здійснено розрахунок обсягу та вартості необлікованої електричної енергії за період з дати останнього контрольного огляду до дати виявлення порушення. Загальна сума нарахувань разом із витратами на проведення експертиз склала 988 363,41 грн, відповідні рахунки були вручені керівнику відповідача, однак у встановлений строк не сплачені.
Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність належного акта про пломбування як підставу для звільнення відповідача від відповідальності. У скарзі зазначено, що акт про пломбування та передачу пломб на відповідальне зберігання був складений у 2023 році, містить усі необхідні реквізити та підтверджує факт передачі засобів обліку споживачу. Навіть за наявності сумнівів щодо підпису в цьому акті, факт проведення технічної перевірки, опломбування та допуску представників оператора системи відповідачем не заперечувався ним протягом тривалого часу, зокрема під час засідань комісії з розгляду акта про порушення.
Крім того, скаржник наголошує, що чинне законодавство допускає підтвердження факту передачі засобів обліку та пломб на відповідальне зберігання не лише актом про пломбування, а й іншими доказами у їх сукупності. Суд першої інстанції, на думку апелянта, безпідставно знецінив надані експертні висновки та неправильно витлумачив правову природу порушення, пов`язаного з пошкодженням пломб.
З урахуванням викладеного АТ «Вінницяобленерго» вважає, що рішення Господарського суду Вінницької області від 20.11.2025 року підлягає скасуванню, а позовні вимоги про стягнення вартості необлікованої електричної енергії, витрат на експертизу та судових витрат мають бути задоволенні в повному обсязі.
Відповідач, заперечуючи доводи апеляційної скарги у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи та правильно встановив фактичні дані, які мають значення для її вирішення. Зокрема, зазначається, що складений оператором системи акт про порушення ПРРЕЕ №06076 від 11.06.2024 не містить чітких і однозначних відомостей про порушення цілісності пломб. У самому акті зафіксовано механічні пошкодження корпусу лічильника, тоді як у пункті 2 цього ж акта прямо зазначено, що пломби з реквізитами С77871682 та С77871683 не порушені. Таким чином, у відзиві наголошується на внутрішні суперечливості акта про порушення та невідповідності його змісту вимогам пункту 8.2.5 ПРРЕЕ щодо конкретизації суті порушення.
Окрему увагу відповідач приділяє питанню відповідальності споживача за збереження пломб. Відповідач зазначає, що відповідно до ПРРЕЕ та Кодексу комерційного обліку електричної енергії такий обов`язок виникає виключно за наявності належно оформленого і підписаного сторонами акта про пломбування, яким пломби передаються споживачу на відповідальне зберігання. Позивач, посилаючись на акт №0557127 від 24.05.2023, не довів факту передачі пломб відповідачу, оскільки цей документ не підписаний уповноваженим представником ТОВ «Назарет Транс».
Поряд з цим, відповідач зазначає, що за результатами судової почеркознавчої експертизи встановлено: підписи у зазначеному акті виконані не керівником відповідача, а іншою особою з наслідуванням підпису. Представник позивача не надав суду пояснень щодо особи, яка підписала акт, і не довів наявність у неї відповідних повноважень. За таких умов акт пломбування не може вважатися належним доказом покладення на відповідача обов`язку щодо збереження пломб.
Відповідач також звертає увагу, що вузол обліку розміщений на неохоронюваній території у трансформаторній підстанції, яка перебуває у власності АТ «Вінницяобленерго», а отже доступ до нього мали не лише працівники відповідача, але й персонал оператора системи та інші особи. Це додатково на думку відповідача виключає можливість безумовного покладення відповідальності за стан пломб і приладу обліку на відповідача.
Поряд з цим, відповідач зазначає, що трасологічна експертиза містить неоднозначні висновки, оскільки поряд із твердженнями про можливе розкриття пломб також вказує, що пошкодження корпусу лічильника могли мати експлуатаційний характер. При цьому експертиза не встановлює, коли саме і ким були пошкоджені пломби, а також не підтверджує факту втручання у роботу засобу обліку з боку відповідача. Додатково наголошує, що пломби були зняті представниками АТ «Вінницяобленерго» та передані на експертизу вже у пошкодженому стані.
Крім того, відповідач зазначає, що експертні висновки надані позивачем не містять застереження про те, що вони підготовлені для подання до суду, що відповідно до практики Верховного Суду ставить під сумнів їх допустимість як доказів у розумінні статті 78 ГПК України.

3. Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Правові норми, застосовані апеляційним судом до спірних правовідносин та правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом "Про ринок електричної енергії".
Правовідносини, що виникають при купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії врегульовані Законом "Про ринок електричної енергії", а також ПРРЕЕ.
Як визначено преамбулою Закону "Про ринок електричної енергії", його норми визначають правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулюють відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.
Відповідно до ч. 6 ст. 56 Закону "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.
Частиною 3 ст. 58 Закону "Про ринок електричної енергії" встановлено, що споживач зобов`язаний, зокрема дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів.
Учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушеннями на ринку електричної енергії, зокрема недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несанкціоноване втручання в роботу об`єктів електроенергетики тощо (ст. 77 Закону "Про ринок електричної енергії").
Споживачем, згідно з п. 84 ч. 1 ст. 1 Закону "Про ринок електричної енергії", є фізична особа, у тому числі фізична особа-підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.
З 01 січня 2019 року ПАТ "Вінницяобленерго" є оператором системи розподілу згідно з ліцензією, виданою постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 13.11.2018 №1444, та здійснює свою ліцензовану діяльність на ринку електричної енергії виключно з розподілу електричної енергії.
Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище регулюються, зокрема, Законом України "Про ринок електричної енергії", Правилами роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ), затвердженими постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018, Кодексом комерційного обліку електричної енергії (далі ККОЕЕ), затвердженим постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №311 (у редакції постанови НКРЕКП від 20.03.2020 №716).
Пункт 4 ст. 46 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначає, що оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на підставі договорів про надання послуг з розподілу. Договори про надання послуг з розподілу є публічними договорами приєднання та укладаються на основі типових договорів, форма яких затверджується Регулятором.
Пунктом 2 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" в редакції, чинній станом на 01.01.2019, передбачено, що укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.
Фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії (акцептування договору), у відповідності до п. 2.1.7 Правил роздрібного ринку електричної енергії, є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи та або документально підтверджене споживання електричної енергії.
З матеріалів справи вбачається, що 24.04.2020 ТОВ "Назарет Транс", підписавши заяву-приєднання до умов договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії за технічними даними об`єкту споживача, зокрема: ЕІС-код точки комерційного обліку 62Z0127925808288, адреса об`єкту: Вінницька область, м.Хмільник, вул. 1.Богуна, буд.4, приєдналося до договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії від 24.04.2020 №ХМ-308500 (а.с. 11-14 т.1). 
Відповідно до положень пунктів 2.3.1-2.3.4 ПРРЕЕ на роздрібному ринку виробництво, передача, розподіл, постачання та споживання електричної енергії без розрахункових засобів комерційного обліку не допускається, крім випадків, передбачених цими Правилами та Кодексом комерційного обліку.
Для вимірювання з метою комерційних розрахунків за електричну енергію мають використовуватися розрахункові засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам Кодексу комерційного обліку, Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" та іншим нормативно-правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки.
Електроустановки споживачів мають бути забезпечені необхідними розрахунковими засобами вимірювальної техніки для розрахунків за спожиту електричну енергію, технічними засобами контролю і управління споживанням електричної енергії та величини потужності, а також (за бажанням споживача) суміщеними з лічильником електричної енергії або окремими засобами вимірювальної техніки для контролю якості електричної енергії.
Підключення електроустановки споживача, яка не забезпечена розрахунковими засобами (засобом) вимірювальної техніки, технічними засобами контролю і управління споживанням електричної енергії та величини потужності, забороняється, за винятком випадків, передбачених цими Правилами.
Розрахункові засоби вимірювальної техніки електричної енергії, технічні засоби контролю і управління споживанням електричної енергії та величини потужності, засоби вимірювальної техніки для контролю якості електричної енергії встановлюються відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку, цих Правил та проектних рішень.
Відповідальність за збереження і цілісність засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування покладається на власника (користувача) електроустановки або організацію, на території (у приміщенні) якої вони встановлені.
Відповідальним за експлуатацію та технічний стан засобів (вузлів) вимірювальної техніки є їх власник.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 311 (у редакції постанови НКРЕКП від 20.03.2020 №716) затверджено Кодекс комерційного обліку електричної енергії (надалі - ККОЕЕ), дія якого поширюється на відносини у сфері забезпечення комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії, а також усіх учасників ринку електричної енергії, адміністратора комерційного обліку та постачальників послуг комерційного обліку електричної енергії (надалі - ППКО).
Відповідно до підпункту 14 пункту 1.2.1 ККОЕЕ вузол обліку електричної енергії (вузол обліку) - сукупність обладнання та засобів вимірювальної техніки, змонтованих та з`єднаних між собою за встановленою схемою для забезпечення вимірювання та обліку електричної енергії в заданій точці вимірювання. До складу вузла обліку можуть входити лічильники електричної енергії, трансформатори струму, трансформатори напруги, устаткування автоматичного відключення чи обмеження потужності, засоби захисту (автоматичні вимикачі або запобіжники), вторинні кола струму і напруги та інші допоміжні засоби (тестові блоки, перетворювачі імпульсів, блоки живлення, обладнання дистанційної передачі даних тощо). Характеристики складових вузла обліку мають бути достатніми для вимірювання електричної енергії із заданою періодичністю та похибкою.
Підпунктом 20 пункту 1.2.1 ККОЕЕ визначено, що засоби вимірювальної техніки (ЗВТ) - засоби вимірювань, вимірювальні системи та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об`єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності.
Відповідно до пункту 35 підпункту 1.2.1 ККОЕЕ лічильник електричної енергії (лічильник) ЗВТ, що здійснює вимірювання та реєстрацію кількості електричної енергії та, опціонально, величини електричної потужності, параметрів якості електричної енергії та безперервності її розподілу, інших фізичних параметрів електричної енергії в точці вимірювання.
Згідно підпункту 58 підпункту 1.2.1 ККОЕЕ пошкодження пломб (індикаторів) - відсутність чи пошкодження цілісності пломб та/або індикаторів, пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломби (дріт, кордова нитка тощо), гвинтів, на яких закріплено пломбувальний матеріал, зокрема відсутність чи пошкодження пломб з відбитками тавр про повірку, чи підтверджений факт підробки (фальсифікації) пломби за умови наявності акта про пломбування (іншого документа, що підтверджує факт пломбування і передачу на збереження ЗКО, установлених пломб та індикаторів).
Положеннями підпункту 5.5.1 ККОЕЕ передбачено, що власники (користувачі) електроустановок, об`єктів або окремих елементів об`єкта, території (приміщення), де встановлені ЗКО, пломби та індикатори впливу (зокрема електричного/магнітного поля) на ЗКО, а також інше обладнання вузлів обліку, відповідають за їх збереження і цілісність (зокрема дотримання обумовлених проєктом параметрів зовнішнього середовища, захист від пошкоджень та зовнішнього втручання) відповідно до акта пломбування (документа, що підтверджує факт пломбування і передачу на збереження ЗКО, установлених пломб та індикаторів).
Підпунктом 5.16.1 ККОЕЕ встановлено, що з метою запобігання несанкціонованому втручанню та доступу до елементів або функції настроювання ЗВТ у складі вузла обліку за результатами технічної перевірки такі ЗВТ та вузол обліку пломбують.
Підпунктом 5.16.3 ККОЕЕ визначено, що пломби з тавром оператора системи мають бути встановлені також (за можливості) на кришках, боксах та інших пристроях вузла обліку та дооблікових колах, які закривають: первинні та вторинні (після вимірювальних трансформаторів) дооблікові кола живлення ЗВТ; кришки важелів та кнопок управління комутаційних апаратів і захисних автоматичних вимикачів, встановлених у колах вимірювальних трансформаторів; двері комірок вимірювальних трансформаторів напруги; клемні кришки на зборках і колодках затискачів, випробувальних блоках, апаратних інтерфейсах зв`язку ЗВТ; клемні кришки, встановлені у дооблікових силових колах комутаційних апаратів та захисних автоматичних вимикачів; відкриті дооблікові силові кола живлення; усі інші місця доступу до сигнальних і відкритих дооблікових струмоведучих частин.
В силу припису підпункту 5.16.15 ККОЕЕ після пломбування/розпломбування ЗВТ та пристроїв вузла обліку на об`єкті складається акт пломбування/розпломбування, що підтверджує факт установлення/зняття пломб та індикаторів на/у ЗВТ (зокрема передбачених виробником ЗВТ), відповідність їх стану (неспрацьований/спрацьований), а також передачі встановлених ЗВТ та інших складових вузла обліку, пломб та індикаторів на збереження. Акт пломбування/розпломбування має також містити інформацію про місце кожної пломби/індикатора, найменування суб`єкта, який встановлює/знімає пломбу/індикатор, і суб`єкта, відповідального за збереження та цілісність пломби/індикатора. 
Відповідно до підпункту 5.16.16 ККОЕЕ акт пломбування/розпломбування складається в необхідній кількості примірників представниками оператора системи у присутності замовника (учасника ринку/споживача) та власника електроустановки, об`єкта або окремого елемента об`єкта, території, приміщення, де встановлюється/встановлений вузол обліку, або уповноважених ними осіб.
Згідно підпункту 5.16.17 ККОЕЕ акт пломбування/розпломбування підписується представниками сторін, які брали участь у процедурі пломбування/розпломбування. Кожному підписанту надається по одному примірнику акта пломбування/розпломбування.
Підпунктом 5.16.19 ККОЕЕ встановлено, що у випадку пошкодження встановлених на ЗВТ та пристроях вузла обліку пломб або пломбувального матеріалу в результаті ліквідації аварійної ситуації суб`єкт, який виконував аварійні роботи, повинен повідомити про цей факт заінтересованих осіб не пізніше наступного робочого дня.
Згідно п.2.3.4 ПРРЕЕ, відповідальність за збереження і цілісність засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування покладається на власника (користувача) електроустановки. Відповідальним за експлуатацію та технічний стан засобів (вузлів) вимірювальної техніки є їх власник.
В силу положень п.п. 8 п. 5.5.5. ПРРЕЕ, споживач електричної енергії зобов`язаний забезпечувати збереження і цілісність установлених на його території та/або об`єкті (у його приміщенні) розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування.
Отже, враховуючи положення п.2.3.4 ПРРЕЕ, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Назарет Транс" несе відповідальність за порушення цілісності пломб та пломбувального матеріалу у разі складання акту про пломбування і передачі пломб на відповідальне зберігання споживача, що у даній справі не підтверджено належними доказами.
Пунктом 5.1.1. ПРРЕЕ передбачено, що оператор системи має право: 3) проводити (за пред`явленням представником службового посвідчення) обстеження електроустановок споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза засобами вимірювання та інших порушень, що викликають неправильне вимірювання обсягів споживання електричної енергії; 4) на безперешкодний доступ (за пред`явленням представником службового посвідчення) до електричних установок споживача для проведення технічної перевірки засобів вимірювання, контролю за рівнем споживання електричної енергії та потужності, вимірювання показників якості електричної енергії, контрольного огляду електричних мереж від межі балансової належності до точки вимірювання та/або точки обліку відповідно до умов укладених договорів, а також для виконання відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого цими Правилами порядку та умов договору, виконання інших робіт відповідно до договору; 11) контролювати додержання споживачами та субспоживачами вимог цих Правил відповідно до умов укладених договорів; 12) складати акти про невідповідність дій (бездіяльності) споживача умовам договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії та порушення вимог законодавства України у сфері енергетики; 14) на відшкодування збитків, які виникли через дії чи бездіяльність споживача, основного споживача, електропостачальника, власника мереж, оператора малої системи розподілу, суміжного оператора системи, постачальника послуг комерційного обліку.
Згідно п. 5.5.14. Правил роздрібного ринку електричної енергії споживач електричної енергії зобов`язаний: забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та електроприладів згідно з вимогами нормативно-технічних документів та нормативно-правових актів України; забезпечувати збереження і цілісність установлених на його території та/або об`єкті (у його приміщенні) розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування; забезпечувати доступ представникам оператора системи (після пред`явлення ними службових посвідчень) до об`єкта споживача для проведення технічної перевірки засобу комерційного обліку (засобів вимірювальної техніки), електроустановок, у тому числі генеруючих установок, установок зберігання енергії та їх налаштувань, та електропроводки, вимірювання показників якості електричної енергії, контролю за рівнем споживання електричної енергії а також для виконання відключення та обмеження споживання електричної енергії споживачу (субспоживачу) в установленому цими Правилами порядку та виконувати їх обґрунтовані письмові вимоги щодо усунення виявлених порушень; утримувати власні мережі у стані, що відповідає вимогам нормативних документів.
11 червня 2024 року представниками позивача - інженером з технічного аудиту Тимошенко О.Л., інженером з технічного аудиту Войцещуком В.М., інженером з технічного аудиту Хвищуком В.М. в присутності механіка - електрика товариства споживача Грабовського Ф.І., було здійснене обстеження електроустановок та перевірена схема обліку електричної енергії на об`єкті відповідача "Будівлі та споруди", розташовані в місті Хмільнику, по вулиці І. Богуна, 4. 
Згідно пункту 8.2.5 ПРРЕЕ у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 9 до цих Правил. Акт про порушення складається представниками оператора системи, які мають таке право згідно з посадовою інструкцією, пройшли відповідне навчання та інструктаж, після пред`явлення ними службових посвідчень. В акті про порушення мають бути зазначені зміст виявленого порушення з посиланням на відповідні пункти цих Правил та всі необхідні для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії параметри, що характеризують електроустановку споживача, схему підключення електроустановки споживача та її графічне зображення із зазначенням: меж балансової належності; перерізів та матеріалу всіх проводів (кабелів), наявних у схемі підключення; номінальної сили струму спрацювання комутаційних апаратів, задіяних у схемі підключення; фазування лічильника на дату оформлення акта про порушення.
Як вбачається зі змісту акта про порушення №06076 від 11.06.2024 під час перевірки встановлені порушення п.5.5.5. ПРРЕЕ, п.п.6, п.п. 8, яке полягає в тому, що споживач не забезпечив належного технічного стану та безпечної експлуатації своїх електроустановок та електроприладів згідно з вимогами нормативно-технічних документів та нормативно-правових актів України. Не забезпечив збереження та цілісність установлених на його території розрахункових засобів комерційного обліку електроенергії та пломб відповідно до акту про пломбування. При проведенні технічної перевірки вимірювального комплексу виявлено механічні пошкодження, тріщини на корпусі приладу обліку в місцях кріплення гвинтів держповірки. Порушення продемонстровано споживачеві (а.с.23-24 т.1); у п. 2 вказаного акта - місце, кількість та тавро установлених пломб (індикаторів) згідно з актом про пломбування та/або актом про збереження пломб, їх стан: Оператора системи зазначено: С77871683 не порушена - ЗКО, С77871682 не порушена - Клемник"; у п.5 акту зазначено: Споживач не надав паспортних даних усіх наявних електроприладів/електроустановок під час складання акту про порушення ПРРЕЕ. Режим роботи 24/7 год/дні. Дозволена потужність споживання відповідно до умов договору 72 кВт; у п. 9 акта зафіксовано про проведення заміни розрахункового приладу обліку; у п. 10 - перелік вилучених та укладених у пакет засобів вимірювання електричної енергії, пломб та/або інших технічних засобів: електролічильник НІК2301 АПЗВ №8115169. Пакет опломбований пломбою №10081080; Акт про пломбування від 11.06.2024 №630317; у п.11 акта - комісія оператора системи з розгляду складеного акта про порушення буде проводити засідання 27.06.2024 року о 10:00 год.
Акт про порушення, підписаний вказаними трьома представниками АТ "Вінницяобленерго" інженером з технічного аудиту Тимошенко О.Л., інженером з технічного аудиту Войцещуком В.М., інженером з технічного аудиту Хвищуком В.М. та працівником споживача Грабовським Ф.І.
Зауваження до складеного акта представником споживача зазначено: Втручання в лічильник не відбулось. Пломби не порушені. Лічильник знаходиться в ТП-14. 
До акту про порушення додано: фотознімки, сейф пакт №10081080. Додаткові відомості: фото було зроблено на фотокамеру мобільного телефону.
Копію акта про порушення №06076 від 11.06.2024 року отримано представником споживача Грабовським Ф.І., про що свідчить підпис останнього у графі "Примірник акта про порушення отримав".
Перебування Грабовського Ф.І. у трудових відносинах з ТОВ "Назарет Транс" станом на 11.06.2024 підтверджується відповідачем та наданими останнім документами на виконання вимог ухвали суду першої інстанції (а.с. 144-149 т.1).
27 червня 2024 року комісія СО "Хмільницькі ЕМ" AT "Вінницяобленерго" з розгляду актів про порушення у присутності керівника ТОВ "Назарет Транс" Лясковського А.А. розглянула акт про порушення № 06076 від 11.06.2024 року, договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, фото- відео матеріали додані до даного акту про порушення та прийняла рішення оформлене протоколом №98 направити лічильник типу НІК 2301 АП3В №8115169, опломбований у сейф-пакет №10081080, на експертизу до спеціалізованої організації, яка має право на її проведення відповідно до законодавства (а.с.29 т.1).
Пунктом 8.4.4. глави 8.4. розділу VIII ПРРЕЕ передбачено, що факт пошкодження пломб та/або індикаторів, та/або засобів вимірювальної техніки, факт втручання споживача в роботу засобів вимірювальної техніки, крім випадків спрацювання індикаторів (фіксації індикаторами впливу фізичних полів), має бути підтверджений експертизою, проведеною спеціалізованою організацією (підприємством), яка має право на її проведення відповідно до законодавства (далі - експертиза). До отримання оператором системи результатів експертизи положення цієї глави не застосовуються для визначення обсягу та вартості необлікованої електроенергії, за винятком випадків, передбачених цим пунктом.
24 вересня 2024 року на замовлення АТ Вінницяобленерго судовим експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз (ОНДІСЕ) зроблений висновок №24-3924/2 трасологічного експертного дослідження приладу обліку електричної енергії та пломб (а.с.48-51 т.1).
Згідно із висновком експерта №24-3924/2 трасологічного експертного дослідження приладу обліку електричної енергії та пломб від 24.09.2024:
- на поверхнях корпусів, якорях (замикаючих частинах) та пломбувального матеріалу одноразових номерних полімерних контрольних пломб з реквізитами: "С77871682 ВОЕ", "С77871683 ВОЕ", наявні пошкодження, локалізація, характер та механізм утворення яких наведені в дослідницькій частині висновку. Сукупність виявлених ознак дозволяє зробити висновок щодо розкриття та повторного встановлення досліджуваних пломб;
- дві пломби з пластичного металу сірого кольору, які на момент проведення дослідження були встановлені на лічильнику електроенергії типу NIK 2301 АП3В, зав. №8115169, не знімалися і повторно не встановлювалися;
- на зовнішній поверхні корпусу лічильника електроенергії типу NIK 2301 АП3В, зав.№8115169, на його внутрішніх елементах кріплення (двох втулках кріплення цоколя) наявні пошкодження, локалізація, характер та механізм утворення яких наведені в дослідницькій частині висновку. Виявлені могли бути утворені при розбиранні (спробі розбирання) з метою діставання до внутрішніх конструктивних елементів лічильника або носять експлуатаційний характер.
14 жовтня 2024 року на замовлення АТ Вінницяобленерго судовим експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз (ОНДІСЕ) зроблений висновок експерта №24-3924 експертного електротехнічного дослідження (а.с. 36-38 т.1).
Відповідно до висновку експерта №24-3924 експертного електротехнічного дослідження від 14.10.2024:
- технічний стан електролічильника НІК 2301 АПЗВ, зав. №8115169, щодо обліку спожитої електричної енергії на момент проведення експертного дослідження відповідає вимогам пунктів 10.1, 10.3-10.7 ДСТУ 6100:2009 та п.1.5.15 Правил улаштування електроустановок;
- сторонні пристрої та елементи, що не передбачені заводом-виробником в корпусі, на друкованій платі та інших складових електролічильника НІК 2301 АП3В, зав. №8115169, відсутні.
Колегія суддів звертає увагу на те, що експертиза засобу комерційного обліку, відповідно до ПРРЕЕ, має на меті встановлення певних обставин (факт пошкодження пломб, індикаторів, засобів вимірювальної техніки тощо) та в подальшому впливають на рішення комісії з розгляду актів про порушення в частині визначення вини споживача у порушенні ПРРЕЕ та, відповідно, донарахуванні йому обсягу та вартості необлікованої електроенергії. Така експертиза готується саме для врахування в межах застосування ПРРЕЕ, а не заздалегідь для подання до суду, оскільки судового спору щодо здійснених нарахувань між сторонами може й не виникнути взагалі (вказаний висновок Верховного Суду викладений у постанові від 03.04.2024 у справі №917/1574/22).
У справі №902/233/25 відносини сторін регулюються ПРРЕЕ, відповідно до пункту 8.4.4. яких факт пошкодження пломб та/або індикаторів, та/або засобів вимірювальної техніки, факт втручання споживача в роботу засобів вимірювальної техніки, крім випадків спрацювання індикаторів (фіксації індикаторами впливу фізичних полів), має бути підтверджений експертизою, проведеною спеціалізованою організацією (підприємством), яка має право на її проведення відповідно до законодавства (далі - експертиза). До отримання оператором системи результатів експертизи положення цієї глави не застосовуються для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, за винятком випадків, передбачених цим пунктом.
Тобто проведення експертизи у подібних правовідносинах є обов`язковою вимогою закону, а не проводиться за бажанням сторони спору для подання до суду. Подібний висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 20.03.2025 у справі №917/526/24.
Таким чином, колегія суддів вважає безпідставним посилання відповідача на те, що у вищевказаних висновках експерта не зазначено, що він підготовлений для суду.
Поряд з цим, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції, що надані позивачем висновки експертизи, не можуть оцінюватися судом як належні докази щодо порушення цілісності пломб з реквізитами: "С77871682 ВОЕ", "С77871683 ВОЕ", враховуючи наступне.
Висновок експерта № 24-3924/2 від 24.09.2024 містить чітке та однозначне встановлення факту розкриття і повторного встановлення одноразових номерних полімерних контрольних пломб з реквізитами «С77871682 ВОЕ» та «С77871683 ВОЕ». Зазначений висновок зроблено на підставі сукупності виявлених трасологічних ознак, наявності пошкодження, характер яких, їх локалізація та механізм утворення детально описані у дослідницькій частині експертного дослідження. У цій частині висновок експерта не містить припущень або альтернативних тлумачень, а сформульований у категоричній формі.
Посилання суду першої інстанції на неоднозначність експертного висновку № 24-3924/2 від 24.09.2024 ґрунтується на неправильному змішуванні різних за предметом оцінки обставин. Альтернативне формулювання експерта стосується виключно походження пошкоджень на зовнішній поверхні корпусу лічильника та його внутрішніх елементах кріплення, а не факту розкриття та повторного встановлення контрольних пломб з реквізитами «С77871682 ВОЕ» та «С77871683 ВОЕ» та наявних на них пошкоджень. При цьому сам експерт прямо зазначає, що дві пломби з пластичного металу не знімалися і повторно не встановлювалися, що лише підтверджує вибірковий характер втручання саме у контрольні полімерні пломби з реквізитами «С77871682 ВОЕ» та «С77871683 ВОЕ».
Колегія суддів відзначає, що ототожнення судом першої інстанції відсутності однозначного висновку щодо пошкоджень внутрішніх конструктивних елементів лічильника з відсутністю втручання є помилковим, оскільки факт розкриття і повторного встановлення контрольних пломб та виявлення на них пошкоджень є самостійним порушенням, яке не потребує додаткового підтвердження фактичного доступу до внутрішніх вузлів приладу обліку або встановлення характеру пошкоджень корпусу.
Таким чином, критичне сприйняття судом першої інстанції висновку експертизи №24-3924/2 від 24.09.2024 є необґрунтованим, так як висновок стосується встановленого факту розкриття та повторного встановлення контрольних пломб «С77871682 ВОЕ» та «С77871683 ВОЕ», та встановлення наявних на них пошкоджень, тоді як альтернативність формулювань щодо пошкоджень корпусу лічильника не спростовує і не знецінює зазначений експертний висновок та не дає підстав ставити його під сумнів. 
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що наведені твердження суду першої інстанції не спростовують ані обґрунтованості, ані послідовності висновку експерта №24-3924/2 від 24.09.2024. Вказаний висновок містить чіткий результат дослідження та підлягає оцінці судом, як належний і допустимий доказ у сукупності з іншими доказами у справі. 
Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права (частини перша, друга статті 98 ГПК України).
Доказова цінність висновка експерта залежить від його логічної форми. Значущість експерта полягає у тому, що у результаті проведення експертизи він надає суду інформацію, встановлює факти, відповідно до яких суд робить певні висновки.
Колегія суддів зазначає, що зі змісту експертного висновку №24-3924/2 від 24.09.2024 вбачається, що на поверхнях корпусів, якорях (замикаючих частинах) та пломбувального матеріалу одноразових номерних полімерних контрольних пломб з реквізитами: "С77871682 ВОЕ", "С77871683 ВОЕ", наявні пошкодження, локалізація, характер та механізм утворення яких наведені в дослідницькій частині висновку. Сукупність виявлених ознак дозволяє зробити висновок щодо розкриття та повторного встановлення досліджуваних пломб.
Такий висновок експерта не містить застережень, альтернативних припущень або ймовірнісних формулювань, а є чітким, визначеним та науково обґрунтованим результатом спеціального трасологічного дослідження. Отже, встановлений експертом факт розкриття та повторного навішування пломб об`єктивно свідчить про пошкодження пломб з реквізитами "С77871682 ВОЕ", "С77871683 ВОЕ" та втрату їх функціонального призначення як засобів контролю доступу до вузла обліку електричної енергії. 
За таких обставин висновок експерта №24-3924/2 від 24.09.2024 безпосередньо підтверджує наявність порушення, передбаченого підпунктом 2 пункту 8.4.2 ПРРЕЕ. Факт такого пошкодження, встановлений у межах експертного дослідження, виключає можливість визнання пломб справними та такими, що виконували свою охоронну і контрольну функцію. 
Поряд з цим, колегія суддів вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про неоднозначність акта про порушення № 06076 від 11.06.2024 року, враховуючи наступне.
Так, зі змісту акта про порушення вбачається, що запис у пункті 2 щодо стану пломб «С77871683 не порушена - ЗКО» та «С77871682 не порушена - Клемник» зроблений виключно за результатами візуального огляду перевіряючими особами без застосування спеціальних знань, технічних засобів чи методів дослідження. Такий огляд дозволяє встановити лише зовнішню цілісність пломб, але не дає можливості виявити приховані трасологічні ознаки їх розкриття та повторного встановлення, які можуть бути зафіксовані виключно шляхом експертного дослідження.
Отже, відсутність під час візуального огляду очевидних ознак пошкодження пломб не є підтвердженням фактичної відсутності їх розкриття, а свідчить лише про те, що втручання мало неявний характер і не могло бути встановлене без спеціального дослідження. Саме з цієї причини й було призначено трасологічну експертизу, яка, на відміну від візуального огляду, встановила розкриття та повторне встановлення контрольних пломб з реквізитами: "С77871682 ВОЕ", "С77871683 ВОЕ".
Таким чином, твердження суду першої інстанції про наявність прямої суперечності між зафіксованим у акті порушенням та пунктом 2 акта є необґрунтованим. 
Листом №СО-72-1182 від 30.10.2024 року позивач запросив відповідача на засідання комісії з розгляду акту про порушення на 14.11.2024 року о 10:00 год. з додатком копій висновків експерта №24-3924 та №24-3924/2 (а.с.53 т.1).
Лист-запрошення ТОВ "Назарет Транс" отримано 04.11.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за №2200000065575 (а.с.54 т.1). 
14 листопада 2024 року комісія СО "Хмільницькі ЕМ" AT "Вінницяобленерго" з розгляду акту про порушення №06076 від 11.06.2024 року за участю керівника відповідача розглянула вказаний акт та прийняла рішення здійснити розрахунок обсягу та вартості необлікованої електричної енергії по акту відповідно до пп. 2 п. 8.4.2 ПРРЕЕ за період з 26.01.2024 року по 11.06.2024 року (за 138 днів). Рішення комісії оформлене протоколом № 165 від 14.11.2024 року (а.с.55 т.1). 
Згідно проведеного розрахунку вартість необлікованої електричної енергії внаслідок порушення відповідачем ПРРЕЕ складає 957920,75 грн за 115233 кВт*год. необлікованої електричної енергії.
Підпунктом 2 п.8.4.2 ПРРЕЕ (в редакції станом на 14.11.2024) встановлено, що визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії здійснюється оператором системи на підставі акта про порушення, складеного у порядку, визначеному цими Правилами, у разі виявлення, зокрема, такого порушення: пошкодження або відсутність пломб з відбитками тавр оператора системи чи інших заінтересованих сторін, установлених на засобах вимірювальної техніки (вузлах обліку) (крім пломб, установлених на кріпленнях кожуха лічильника електричної енергії), та/або пристроїв (шафи обліку, захисної панелі тощо), на яких встановлені такі пломби та які закривають доступ до струмоведучих частин схеми (вузла) обліку (за умови наявності акта про пломбування, складеного в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку, або іншого документа, який підтверджує передачу на збереження засобів вимірювальної техніки та установлених пломб).
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії здійснюється оператором системи на підставі акта про порушення лише за наявності акта про пломбування, складеного в порядку, встановленому підпунктами 5.5.1, 5.16.15, 5.16.17 Кодексу комерційного обліку електричної енергії, або іншого документа, який підтверджує передачу на збереження засобів вимірювальної техніки та установлених пломб, є достатньою правовою підставою для відповідальності споживача відповідно до ПРРЕЕ.
Поряд з цим, судова колегія звертає увагу, що згідно підпункту 58 підпункту 1.2.1 ККОЕЕ пошкодження пломб (індикаторів) - відсутність чи пошкодження цілісності пломб та/або індикаторів, пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломби (дріт, кордова нитка тощо), гвинтів, на яких закріплено пломбувальний матеріал, зокрема відсутність чи пошкодження пломб з відбитками тавр про повірку, чи підтверджений факт підробки (фальсифікації) пломби за умови наявності акта про пломбування (іншого документа, що підтверджує факт пломбування і передачу на збереження ЗКО, установлених пломб та індикаторів).
Підпунктом 5.5.1 ККОЕЕ передбачено, що власники (користувачі) електроустановок, об`єктів або окремих елементів об`єкта, території (приміщення), де встановлені ЗКО, пломби та індикатори впливу (зокрема електричного/магнітного поля) на ЗКО, а також інше обладнання вузлів обліку, відповідають за їх збереження і цілісність (зокрема дотримання обумовлених проєктом параметрів зовнішнього середовища, захист від пошкоджень та зовнішнього втручання) відповідно до акта пломбування (документа, що підтверджує факт пломбування і передачу на збереження ЗКО, установлених пломб та індикаторів).
В силу припису підпункту 5.16.15 ККОЕЕ після пломбування/розпломбування ЗВТ та пристроїв вузла обліку на об`єкті складається акт пломбування/розпломбування, що підтверджує факт установлення/зняття пломб та індикаторів на/у ЗВТ (зокрема передбачених виробником ЗВТ), відповідність їх стану (неспрацьований/спрацьований), а також передачі встановлених ЗВТ та інших складових вузла обліку, пломб та індикаторів на збереження. Акт пломбування/розпломбування має також містити інформацію про місце кожної пломби/індикатора, найменування суб`єкта, який встановлює/знімає пломбу/індикатор, і суб`єкта, відповідального за збереження та цілісність пломби/індикатора. 
Згідно підпункту 5.16.17 ККОЕЕ акт пломбування/розпломбування підписується представниками сторін, які брали участь у процедурі пломбування/розпломбування. Кожному підписанту надається по одному примірнику акта пломбування/розпломбування.
Згідно п.2.3.4 ПРРЕЕ, відповідальність за збереження і цілісність засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування покладається на власника (користувача) електроустановки. Відповідальним за експлуатацію та технічний стан засобів (вузлів) вимірювальної техніки є їх власник.
В силу положень п.п.8 п.5.5.5. ПРРЕЕ, споживач електричної енергії зобов`язаний забезпечувати збереження і цілісність установлених на його території та/або об`єкті (у його приміщенні) розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування.
В свою чергу, позивач в підтвердження факту передачі на збереження Товариству з обмеженою відповідальністю "Назарет Транс" пломб з реквізитами: "С77871682 ВОЕ", "С77871683 ВОЕ" посилається на акт технічної перевірки №0557127 від 24.05.2023, який на думку позивача, підтверджує факт передачі вказаних пломб Товариству з обмеженою відповідальністю "Назарет Транс" та покладає на нього відповідальність за їх збереження (а.с. 52 т.1).
Проте, керівник відповідача Лясковець А.А. у відзиві на позов заперечив факт підписання вказаного акту. Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 01.05.2025 за клопотанням відповідача призначено у справі №902/233/25 судову почеркознавчу експертизу.
Згідно висновку експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 08.10.2025 №СЕ-19/102-25/12083-ПЧ за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи встановлено, що підпис в графі "підпис П.І.Б. (посада)" після друкованого шрифту "Пломби на відповідальне збереження прийняли: Споживач" та підпис в графі "підпис" після друкованого шрифту "Представник споживача" на другій сторінці Акту технічної перевірки вимірювального комплексу 0,4 (0,22) кВ №0557127 від 24.05.2023, виконані не гр. ОСОБА_1 , а іншою особою з ретельним наслідуванням підпису гр. ОСОБА_1 (а.с. 206-213 т.1).
Доводи позивача в апеляційній скарзі, що акт технічної перевірки №0557127 від 24.05.2023 підтверджує факт передачі лічильника та встановлених на ньому пломб на відповідальне збереження відповідача, оскільки вказаний акт містить всі необхідні реквізити, номер та марку приладу обліку, номера та місце встановлення пломб, пломбувальний матеріал, фото, колегія суддів вважає необгрунтованими, враховуючи наступне.
Згідно з висновком судової почеркознавчої експертизи Вінницького НДЕКЦ МВС України від 08.10.2025 № СЕ-19/102-25/12083-ПЧ достовірно встановлено, що підписи в Акті технічної перевірки вимірювального комплексу № 0557127 від 24.05.2023 у графах «Пломби на відповідальне збереження прийняли: Споживач» та «Представник споживача» виконані не директором ТОВ «Назарет Транс» Лясковським Анатолієм Адольфовичем, а іншою особою з ретельним наслідуванням його підпису. Зазначений висновок має категоричний характер і не містить припущень. 
Таким чином, факт виконання підпису іншою особою свідчить не про формальний недолік документа, а про відсутність волевиявлення уповноваженого представника споживача на прийняття пломб на відповідальне збереження. Саме волевиявлення споживача є істотною умовою для виникнення обов`язку щодо збереження пломб.
Колегія суддів відзначає, що наявність у акті всіх формальних реквізитів, зокрема номера та марки приладу обліку, номерів і місця встановлення пломб, пломбувального матеріалу, фотоматеріалів тощо, не може компенсувати відсутність справжнього підпису уповноваженої особи споживача. Документ, підписаний невстановленою особою з імітацією підпису директора, не підтверджує факту належної передачі пломб на відповідальне збереження, оскільки не засвідчує прийняття таких обов`язків саме споживачем.
Крім того, встановлення експертизою факту підроблення підпису ставить під сумнів достовірність обставин складання акта технічної перевірки №0557127 від 24.05.2023 в цілому та унеможливлює покладення на споживача негативних правових наслідків, що випливають з цього документа. За відсутності належних та допустимих доказів прийняття відповідачем пломб з реквізитами: "С77871682 ВОЕ", "С77871683 ВОЕ" на відповідальне збереження, твердження позивача про доведеність такого факту є безпідставним. 
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено належними доказами наявності акту про пломбування, складеного в порядку, встановленому підпунктами 5.5.1, 5.16.15, 5.16.17 Кодексу комерційного обліку електричної енергії, або іншого документа, який підтверджує передачу позивачем на збереження відповідачу пломб з реквізитами: "С77871682 ВОЕ", "С77871683 ВОЕ", що в свою чергу свідчить про відсутність правових підстав для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії в силу приписів п.п.2 п.8.4.2 ПРРЕЕ.
У правових висновках, викладених у постанові від 18.01.2022 року у cправі №913/567/19 (№913/153/21) Верховний Суд вказав на те, що умовою для встановлення факту порушення споживачем обов`язку щодо забезпечення ним збереження і цілісності, зокрема пломб, є встановлення виникнення у споживача відповідного обов`язку на підставі прямо визначеного наведеними нормами документа - акта про пломбування, складеного в порядку, установленому Кодексом комерційного обліку, або іншого документа, який підтверджує факт пломбування і передачу на збереження засобів вимірювальної техніки, установлених пломб. У зв`язку із цим, підставою для визначення споживачу оператором системи обсягу та вартості необлікованої електричної енергії за наведеного порушення цілісності пломб є фіксація цього порушення у відповідному акті про порушення, складеному у порядку, визначеному цими Правилами, а однією із обов`язкових умов - наявність акта про пломбування, складеного в порядку, установленому Кодексом комерційного обліку, або іншого документа, який підтверджує факт пломбування і передачу на збереження засобів вимірювальної техніки, установлених пломб. Відсутність зазначеного акта про пломбування (або іншого документа тощо) виключає виникнення у споживача обов`язку, передбаченого підпунктом 8 пункту 5.5.5 ПРРЕЕ, а, відповідно, виключає застосування до нього наслідків його порушення, зокрема і ті, які передбачені підпунктом 2 пункту 8.4.2 ПРРЕЕ. У цьому висновку Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, сформульованої у подібних правовідносинах та викладеної в постановах від 07.05.2019 у справі №911/962/18 та від 18.05.2021 у справі № 923/402/19.
Також, Верховний Суд у постанові від 13.04.2021 року у справі №17-14-01/1494 (№925/1267/19) зазначив на те, що визначальним при вирішення такого спору є встановлення факту покладення відповідальності за збереження пломб на споживача, а саме складення та підписання акту про збереження пломб, у відповідності до положень пунктів 3.31, 3.32 ПКЕЕ (в редакції яка діяла на час складення акта про пломбування).
У правових висновках Верховний Суд неодноразово вказував про неможливість притягнення споживача електричної енергії до відповідальності за пошкодження чи відсутність пломб, якщо такі в установленому порядку йому не передавалися на зберігання (постанови Верховного Суду від 26.11.2020 року у справі №911/1010/19, від 13.06.2019 року у справі №909/646/18, від 25.04.2018 року у справі № 914/983/17 та від 10.10.2018 року у справі №918/857/17).
З урахуванням вищевикладеного, розглядаючи акт технічної перевірки №0557127 від 24.05.2023 в контексті дії його як доказу на підтвердження взяття відповідачем на зберігання пломб з реквізитами: "С77871682 ВОЕ", "С77871683 ВОЕ" в силу дії пункту 8.4.2 ПРРЕЕ, колегія суду дійшла висновку, що акт технічної перевірки №0557127 від 24.05.2023 є неналежним доказом встановлення пломб та передачу таких на зберігання відповідачу, а відтак в подальшому не може бути правовою підставою покладення на ТОВ "Назарет Транс" відповідальності за порушення ним збереження цілісності пломб, зазначених в такому акті. 
Посилання представника позивача на додаток №6 до договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії від 24.04.2020 №ХМ-308500, зокрема "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін №1" (а.с.17 на звороті т.1) не підтверджує факту пломбування і передачі на збереження споживачу ЗКО, установлених пломб.
Поряд з цим, колегія суддів відзначає, що хоча суд першої інстанції й припустився помилки при оцінці експертного висновку №24-3924/2 від 24.09.2024 та акта про порушення № 06076 від 11.06.2024 року як підстав для відмови у задоволенні позову, проте це не впливає на правильність вирішення даного спору, оскільки визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії у разі виявлених порушень здійснюється за умови наявності акту про пломбування складеного в порядку, установленому підпунктами 5.5.1, 5.16.15, 5.16.17 Кодексу комерційного обліку електричної енергії або іншого документа, який підтверджує факт пломбування і передачу на збереження установлених пломб. 
Таким чином, надавши оцінку наявним у справі обставинам справи та доказам наданим в їх обґрунтування колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову Акціонерному товариству "Вінницяобленерго" у задоволенні позову про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Назарет Транс" 988363,41 грн, яких: 957920,75 грн - вартість необлікованої електричної енергії та 30442,66 грн - витрати на сплату вартості проведених експертиз.

Щодо апеляційної скарги Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" на додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 08.12.2025 у справі №902/233/25 

4. Зміст додаткового рішення Господарського суду Вінницької області від 08.12.2025 у справі №902/233/25
Суд першої інстанції, задовольняючи заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Назарет Транс" вих. №б/н від 25.11.2025 (вх. канцелярії суду № 01-34/12786/25 від 27.11.2025) про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат відповідача у справі дійшов висновку про відсутність підстав для застосування критеріїв, що визначені у частинах п`ятій-сьомій статті 129 ГПК України, тому враховуючи документальне підтвердження витрат відповідача на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість таких витрат в розмірі 35000,00 грн.

5. Узагальнені доводи апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 08.12.2025 у справі №902/233/25 та заперечення інших учасників справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, позивач посилається на те, що відповідно до частини третьої статті 233 ГПК України питання розподілу судових витрат може вирішуватися у додатковому рішенні лише за умови дотримання загальних вимог процесуального закону щодо їх заявлення та доказування. При цьому, згідно зі статтями 123, 124 ГПК України, сторона зобов`язана разом із першою заявою по суті спору подати попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які вона понесла або очікує понести. Неподання такого розрахунку надає суду право відмовити у відшкодуванні відповідних витрат, окрім судового збору. 
У даній справі, як зазначає скаржник, відповідач обмежився лише зазначенням загальної суми витрат на правничу допомогу у розмірі 35 000 грн у відзиві на позов, без подання будь-якого попереднього орієнтовного розрахунку, без деталізації таких витрат та без пояснення причин неможливості його подання. Таким чином, суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про можливість стягнення витрат на правничу допомогу за відсутності дотримання обов`язкових вимог процесуального закону.
Крім того, апелянт наголошує, що відповідно до статей 126 та 129 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу лише за умови доведення їх реальності, необхідності, обґрунтованості та співмірності з урахуванням складності справи, обсягу та характеру виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого на надання правничої допомоги, ціни позову та значення справи для сторін. Суд першої інстанції, на думку скаржника, не здійснив належної оцінки цих критеріїв та фактично підійшов до визначення розміру витрат формально.
Апелянт зазначає, що спір у даній справі не є складним, не містить виключної правової проблеми, не характеризується значним обсягом доказів чи складними правовими конструкціями, а правова позиція відповідача протягом розгляду справи залишалася незмінною. За таких обставин заявлений фіксований гонорар у розмірі 35 000 грн не відповідає ані складності справи, ані обсягу фактично виконаних робіт.
Окремо скаржник звертає увагу на зміст наданих відповідачем доказів понесених витрат. Договір про надання правової допомоги передбачає виключно представництво інтересів у суді першої інстанції і не охоплює інших видів адвокатської діяльності, таких як підготовка процесуальних документів, надання консультацій чи правових висновків. Водночас акт виконаних робіт було підписано 17.04.2025 року, тобто після першого судового засідання, при цьому в акті зазначено, що всі роботи вже виконані, а їх загальна вартість становить 35 000 грн, що на переконання апелянта, не відповідає реальному обсягу наданих послуг на той момент.
Скаржник також зазначає, що суд першої інстанції неправильно витлумачив доводи АТ «Вінницяобленерго», безпідставно вказавши, що товариство стверджувало про участь адвоката відповідача лише в одному судовому засіданні. Насправді апелянт наголошував на невідповідності заявленої суми витрат фактично виконаній роботі та на тому, що акт виконаних робіт був складений і підписаний на ранній стадії розгляду справи.
У апеляційній скарзі позивачем підкреслюється, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з принципів реальності та розумності витрат, а також принципу пропорційності, які застосовуються як національними судами, так і Європейським судом з прав людини. Зазначені підходи неодноразово підтверджені у правових позиціях Верховного Суду, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду та Касаційного господарського суду.
З огляду на викладене АТ «Вінницяобленерго» вважає, що додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 08.12.2025 року підлягає скасуванню, а заява відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу має бути задоволена лише частково у розмірі 5 000 грн як такому, що відповідає критеріям розумності, обґрунтованості та співмірності.
Товариством з обмеженою відповідальністю "Назарет Транс" відзив на апеляційну скаргу позивача на додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 08.12.2025 у справі №902/233/25 не подано. Згідно приписів ч.3 ст.263 ГПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

6. Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Правові норми, застосовані апеляційним судом до спірних правовідносин та правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 08.12.2025 у справі №902/233/25.
20 листопада 2025 року Господарським судом Вінницької області ухвалено рішення у справі №902/233/25 про відмову у задоволенні позову Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Назарет Транс" 988 363,41 грн.
27 листопада 2025 року до суду першої інстанції засобами поштового зв`язку надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Назарет Транс" вих. №б/н від 25.11.2025 (вх. канцелярії суду № 01-34/12786/25 від 27.11.2025) про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу та витрат за проведення судової почеркознавчої експертизи у справі № 902/233/25.
27 листопада 2025 року до суду першої інстанції від Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" надійшло заперечення на заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення (вх. № 01-34/12786/25 від 27.11.2025). 
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 зазначеного Кодексу).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.
Згідно з ч.8 ст.129 ГПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
З матеріалів справи вбачається, що 25 березня 2025 року до суду першої інстанції засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позов, в якому Товариств з обмеженою відповідальністю "Назарет Транс» повідомило, що вимушене скористатись правовою допомогою адвоката під час розгляду даної справи. Орієнтована вартість правової допомоги адвоката складає 35 000,00 грн. Докази про конкретний розмір витрат на правничу допомогу адвоката будуть надані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду. Стягнути з позивача судові витрати відповідача. 
Вказане спростовує доводи позивача в апеляційній скарзі, що відповідачем будь- якого попереднього (орієнтовного) розрахунку наведено не було.
На підтвердження витрат відповідача на професійну правничу допомогу у матеріалах справи містяться в копіях: договір про надання правової (правничої) допомоги №1203/2025 від 12.03.2025, яким визначено фіксований розмір гонорару адвоката в сумі 35000 грн (а.с.12-13 т.2); акт виконаних робіт від 17.04.2025 (а.с.14 т.1); платіжну інструкцію №3303 від 17.03.2025 про сплату ТОВ "Назарет Транс" за юридичні послуги згідно Договору №1203/2025 від 12.03.2025 в сумі 35000 грн (а.с.15 т.2); свідоцтво серії ХМ №000006 від 15.11.2014 про право на заняття Липнем Сергієм Вікторовичем адвокатською діяльністю, а також ордер про надання правничої допомоги ТОВ "Назарет Транс" адвокатом Липнем Сергієм Вікторовичем.
За умовами пункту 1.1. договору про надання правової допомоги №1203/2025 від 12.03.2025 адвокат приймає на себе доручення від клієнта надавати останньому правничу допомогу щодо представництва інтересів клієнта в суді першої інстанції у справі №902/255/25 за позовом АТ «Вінницяобленерго» про стягнення 988 363, 41 грн. необлікованої електричної енергії. 
Згідно п.3.1 договору, за виконання на умовах цього договору доручення клієнт сплачує адвокату гонорар в сумі 35 000 (тридцять п`ять) грн.
В акті виконаних робіт від 17.04.2025 року зазначено, що згідно договору №б/н від 12.03.2025 року були проведені наступні роботи: надання правничої допомоги щодо представництва інтересів клієнта в суді першої інстанції у справі № 902/233/25 за позовом АТ «Вінницяобленерго» про стягнення 988 363,41 грн. необлікованої електричної енергії. Загальна вартість виконаних робіт складає: тридцять п`ять тисяч гривень (а.с.14 т.2). 
Частиною 4 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.126 ГПК України).
У п. 169 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 висловлено правову позицію, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі №908/2702/21 від 12.01.2023 викладено висновок, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у частинах п`ятій-сьомій статті 129 ГПК України.
Згідно приписів ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Акціонерне товариство "Вінницяобленерго" у поданому запереченні на заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення (вх. № 01-34/12786/25 від 27.11.2025) щодо витрат на правничу допомогу вказує, що попереднього орієнтовного розрахунку у відзиві як першій заяві по суті спору не наведено, лише зазначено суму таких витрат. При цьому позивач вважає розмір визначених витрат (35000 грн) завищеним, невідповідним проведеній роботі та участі в одному судовому засіданні.
Визначаючись щодо витрат відповідача на професійну правничу допомогу з урахуванням заперечень позивача, суд враховує, що законодавчо не встановленого обов`язку подання деталізованого орієнтовного розрахунку таких витрат. 
Поряд з цим, суд бере до уваги правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19). 
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу, конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Приписами Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що розмір винагороди адвоката визначається за домовленістю сторін, при цьому не встановлюється обов`язку сторін договору розкривати або деталізувати механізм формування фіксованого гонорару чи наводити окреме обґрунтування його розміру. 
Отже, визначення сторонами винагороди за надання правової допомоги у фіксованій сумі 35 000,00 грн саме по собі є належним способом погодження гонорару та не потребує додаткового розрахунку. Тобто, факт погодження сторонами фіксованого розміру винагороди у договорі є достатнім доказом визначеності та узгодженості гонорару, а доводи позивача про необхідність додаткового обґрунтування не ґрунтуються на нормах права.
Поряд з цим, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи АТ «Вінницяобленерго» щодо невідповідності погодженого між відповідачем та його представником фіксованого розміру гонорару фактичному обсягу виконаної роботи. Позивач заявляючи про таку невідповідність, обмежився лише загальним твердженням, не навівши жодних конкретних обставин, розрахунків або аргументів, які б свідчили про надмірність, необґрунтованість чи неспівмірність заявлених витрат із складністю справи, обсягом наданих правничих послуг, тривалістю судового розгляду чи фактичними витратами часу адвоката.
Водночас з матеріалів справи вбачається, що правнича допомога надавалася відповідачу не формально і не епізодично, а протягом усього розгляду справи. Зокрема, твердження АТ «Вінницяобленерго» про участь адвоката відповідача лише в одному судовому засіданні не відповідає дійсним обставинам справи та спростовується протоколами судових засідань за 03.04.2025, 01.05.2025, 05.08.2025 та 20.11.2025 (а.с.103, 119, 200 т.1, а.с.1 т.2). Як вбачається з вказаних протоколів, представник ТОВ «Назарет Транс» адвокат Липень С.В. брав участь у судових засіданнях 03.04.2025, 01.05.2025, 05.08.2025 та 20.11.2025, що свідчить про системну та тривалу участь у судовому процесі.
Крім безпосередньої участі в судових засіданнях, характер та тривалість розгляду справи об`єктивно зумовлювали необхідність підготовки процесуальних документів, аналізу доказів, ознайомлення з матеріалами справи, формування правової позиції та реагування на доводи іншої сторони, що також охоплюється поняттям професійної правничої допомоги. За таких обставин погоджений сторонами фіксований гонорар не може розцінюватися, як явно неспівмірний або необґрунтований.
Таким чином, за відсутності належних і допустимих доказів на підтвердження доводів позивача про невідповідність фіксованого розміру гонорару у розмірі 35 000,00 грн обсягу виконаної адвокатом роботи, а також з урахуванням фактичної участі представника відповідача у судових засіданнях та тривалості судового розгляду, вказані твердження АТ «Вінницяобленерго» відхиляються колегією суддів.
Твердження позивача про незначну складність справи є необґрунтованим та не відповідає фактичним і правовим обставинам її розгляду, враховуючи наступне.
За своїм предметом і характером спір не зводився до формальної перевірки правильності складання акта про порушення, а передбачав комплексне дослідження правомірності дій оператора системи, дотримання встановленої процедури проведення перевірки, пломбування та передачі засобу комерційного обліку та пломб на відповідальне збереження відповідачу. У межах розгляду справи суду необхідно було надати оцінку відповідності цих дій вимогам ПРРЕЕ, нормам господарського процесуального законодавства та усталеній судовій практиці.
Крім того, дана справа характеризується підвищеною доказовою складністю, оскільки у ній досліджувався значний обсяг спеціальних доказів, зокрема висновки трасологічної та судової почеркознавчої експертиз. Аналіз таких доказів вимагав від представника відповідача не лише загальних юридичних знань, а й глибокого опрацювання спеціальних питань щодо пошкодження пломб, а також оцінки юридичних наслідків встановленого факту підроблення підпису в акті технічної перевірки №0557127 від 24.05.2023 щодо складання та механізму передачі пломб на відповідальне зберігання та відповідальності за пошкодження.
Твердження позивача про відсутність виключної правової проблеми колегія суддів також вважає безпідставним, оскільки у справі виникали спірні питання щодо доказового значення результатів візуального огляду порівняно з висновками експертних досліджень, правових наслідків відсутності волевиявлення споживача на прийняття пломб на відповідальне збереження, а також співвідношення формальних реквізитів акта з його фактичною достовірністю. Вказані питання не мають однозначного механічного вирішення та потребували формування виваженої правової позиції.
Посилання позивача на незмінність правової позиції відповідача не свідчить про відсутність значного обсягу юридичної роботи, оскільки саме підтримання послідовної правової позиції упродовж тривалого судового розгляду, підготовка відзиву, участь у кількох судових засіданнях та реагування на доводи позивача є складовими професійної правничої допомоги. Таким чином, справа об`єктивно вимагала значного обсягу юридичної та аналітичної роботи, а тому не може розцінюватися як спір незначної складності.
Твердження позивача, що оскільки акт виконаних робіт підписано вже після першого судового засідання, яке відбулось 03.04.2025 року, а саме 17.04.2025 року то суму 35 000,00 грн сторони визначили з  участі у одному судовому засіданні, колегія суддів вважає безпідставним, враховуючи наступне.
Посилання позивача на те, що акт виконаних робіт підписаний 17.04.2025 року після першого судового засідання від 03.04.2025 року, саме по собі не свідчить ані про завершення надання правничої допомоги, ані про обмеження обсягу виконаних адвокатом робіт участю лише в одному судовому засіданні. Зазначена в акті виконаних робіт дата 17.04.2025 очевидно є технічною опискою та не відображає реального обсягу та тривалості надання правничої допомоги у справі. Матеріалами справи підтверджується, що адвокат відповідача здійснював представництво інтересів ТОВ «Назарет Транс» протягом усього розгляду справи, зокрема брав участь у судових засіданнях 03.04.2025, 01.05.2025, 05.08.2025 та 20.11.2025, готував та подавав процесуальні документи, аналізував докази, формував і підтримував правову позицію відповідача. Отже, твердження позивача про надання правничої допомоги адвокатом відповідача виключно в межах одного судового засідання не відповідає дійсним обставинам справи та спростовується протоколами судових засідань. 
Крім того, фіксований характер гонорару, погодженого сторонами, передбачає оплату комплексу правничих послуг у справі загалом, а не погодинну або подієву оплату участі в окремих судових засіданнях. Підписання акта виконаних робіт на певному етапі розгляду справи не змінює правової природи такого гонорару і не обмежує обсяг фактично наданих послуг, особливо за відсутності доказів припинення договору про надання правничої допомоги.
Таким чином, твердження позивача про невідповідність суми 35 000,00 грн проведеній адвокатом роботи ґрунтується на помилковому припущенні щодо обсягу наданих правничих послуг, не враховує реальний характер і тривалість представництва інтересів відповідача та не підтверджене жодними належними і допустимими доказами, а відтак є безпідставним і не може бути підставою для відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.
Крім того, колегія суддів виходить з того, що у даному випадку відсутні правові та фактичні підстави для застосування критеріїв, передбачених частинами п`ятою-сьомою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, які надають суду право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу. Зазначені норми підлягають застосуванню лише за наявності відповідних доводів та належних доказів неспівмірності таких витрат, їх надмірності або невідповідності складності справи, обсягу та характеру наданих правничих послуг. Водночас у даній справі таких доводів і доказів суду не подано.
Матеріали справи свідчать про належне документальне підтвердження відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, зокрема шляхом подання договору про надання правничої допомоги, доказів погодження розміру гонорару, а також документів, що підтверджують фактичну сплату відповідних коштів. За таких обставин заявлена до відшкодування сума у розмірі 35 000 грн є реально понесеною, обґрунтованою та співмірною зі складністю спору, тривалістю розгляду справи і обсягом виконаної адвокатом роботи.
Враховуючи приписи пункту 1 частини четвертої статті 129 ГПК України, згідно з якими інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача, суд доходить висновку про необхідність застосування саме такого розподілу судових витрат.
Оскільки у справі № 902/233/25 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, правові наслідки такого рішення полягають у покладенні на позивача обов`язку відшкодувати відповідачу понесені ним витрати на професійну правничу допомогу. За наведених підстав з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у сумі 35 000,00 грн як такі, що підтверджені належними та допустимими доказами і відповідають вимогам процесуального закону.
Враховуючи вищевикладене, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Назарет Транс" 35 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. 

7. Висновки за результатами апеляційного розгляду.
Таким чином, у апеляційних скаргах Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б дійти висновку про помилковість оскаржуваних рішень суду першої інстанції.
Виходячи з положень статті 11 ГПК України, апеляційний суд виходить з того, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
Відтак, застосовуючи наведену практику європейського суду, апеляційний суд вважає що, враховуючи зміст статті 269 ГПК України, надавши оцінку основним доводам апеляційної скарги, а також не встановивши у оскаржуваних рішеннях суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права в сукупності з відсутніми порушеннями норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, дійшла висновку про відсутність таких доводів, які б були оцінені як переконливі і достатні для скасування оскаржуваних рішень суду першої інстанції.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду дійшла висновку, що доводами апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовано, підстав скасування чи зміни рішення, передбачених ст.277-279 Господарського процесуального кодексу України не встановлено, а відтак апеляційні скарги Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 20.11.2025 та додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 08.12.2025 у справі №902/233/25 без змін.
Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги на рішення Господарського суду Вінницької області від 20.11.2025 у справі №902/233/25 покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК України.

8. Щодо заяви представника відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
27 січня 2026 року представником ТОВ "Назарет Транс" подана заява про стягнення з Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Назарет Транс» витрати на професійну правничу допомогу в апеляційній інстанції у розмірі 35 000,00 грн. 
В судовому засіданні 28.01.2026 заперечив щодо задоволення заяви представника відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Дослідивши матеріали справи та розглянувши заяву представника відповідача - адвоката Липень С.В. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає подану заяву такою, що підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.
Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести, становлять 35 000,00 грн, що складаються з витрат на надання правничої допомоги.
Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.5,6 126 ГПК України).
Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
При цьому, такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини 5 статті 129 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції адвокат Липень С.В. надав:
1. Договір №0701/26 про надання правової (правничої) допомоги від 07.01.2026 укладений між адвокатом Липень С.В. та ТОВ «Назарет Транс»;
2. Акт наданих послуг (професійної правничої допомоги) від 27.01.2026; 
3. Платіжна інструкція №3869 від 09.01.2026 на суму 35 000,00 грн.
Відповідно до п. 1.1. договору, на умовах цього договору клієнт дає доручення адвокату та оплачує його послуги й витрати, пов`язані з виконанням доручення, а адвокат, відповідно до умов цього договору, виконує наступне доручення клієнта: надання правничої допомоги щодо представництва інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції у справі № 902/233/25 за позовом АТ «Вінницяобленерго» про стягнення 988 363,41 грн не облікованої електричної енергії (складання відзивів на апеляційні скарги позивача, прийняття участі в судових засіданнях). 
Згідно п.3.1 договору, за виконання на умовах цього договору доручення клієнт сплачує адвокату гонорар в сумі 35 000 (тридцять п`ять тисяч) грн. Договір підписано сторонами.
Отже, у даній справі вартість правових послуг, що надаються замовнику встановлена сторонами договору у фіксованому розмірі, який не залежить від обсягу послуг та витраченого представником відповідача часу, а отже, розмір витрат є визначеним, та становить 35 000,00 грн.
27 січня 2026 року сторонами складено акт наданих послуг (професійної правничої допомоги) згідно якого виконавець надав, а замовник прийняв професійну правничу допомогу відповідно до умов договору про надання правової (правничої) допомоги №0701/26 від 07.01.2026 року, а саме: надання професійної правничої допомоги щодо представництва інтересів Замовника в суді апеляційної інстанції у справі № 902/233/25 за позовом АТ «Вінницяобленерго» про стягнення 988 363,41 грн. вартості необлікованої електричної енергії; аналіз апеляційної скарги позивача, матеріалів справи та додаткового рішення суду першої інстанції; підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу. Загальна вартість наданих послуг відповідно до п. 3.1 договору становить 35 000 (тридцять п`ять тисяч) гривень 00 коп.
09 січня 2026 року платіжною інструкцією №3869 відповідачем сплачені Липню С.В. кошти в розмір 35 000,00 грн з призначенням платежу: «За надання правової допомоги згідно договору №0701/26 від 07.01.2026 без ПДВ».
Дослідивши вищевказані документи, суд апеляційної інстанції зазначає, що подані докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у сукупності відповідають вимогам статей 73, 75 - 78 ГПК України.
Разом з тим, проаналізувавши надані представником відповідача в обґрунтування розміру адвокатських витрат документи, здійснивши аналіз доводів відповідача, а також співмірності заявленого останнім розміру витрат на правничу допомогу із складністю справи та виконаним адвокатом обсягом робіт (наданих послуг на суму 35 000,00 грн), керуючись в тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи (пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц), колегія суддів дійшла висновку, що заявлені витрати не відповідають критерію розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Так, вивчивши надані представником відповідача в обґрунтування адвокатських витрат документи, колегія суддів бере до уваги незмінність позиції адвоката у суді першої та апеляційної інстанцій, а також відсутність необхідності вивчати додаткові джерела права, законодавства, що регулює спір у даній справі, враховуючи, що представник позивача - адвокат Липень С.В. забезпечувала правовий (правничий) супровід даної справи ще в суді першої інстанції, а тому обізнаний в усіх обставинах та доказах справи, що свідчить про те, що правова позиція відповідача була сформована ще до апеляційного розгляду справи. 
Крім того, колегія суддів зазначає, що правова позиція відповідача по суті спору, що викладена у відзиві на апеляційну скаргу, відображає ту ж позицію, яка дотримувалась у суді першої інстанції, а матеріали справи не містять доказів додаткового комплексного та всестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин на стадії апеляційного перегляду. Дана справа була розглянута на підставі наданих сторонами документів та не потребувала додаткових заходів зі збирання доказів, допиту свідків тощо. Будь-яких нових доказів під час розгляду апеляційної скарги відповідача сторонами подано не було, нових фактів, обставин справи не встановлювалося. 
З огляду на встановлені судом обставини у системному взаємозв`язку з правовими приписами Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", оцінивши подані заявником (відповідачем) докази у підтвердження понесених ним витрат, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, судова колегія керуючись принципами справедливості, верховенства права, критеріями реальності адвокатських витрат в контексті їхньої дійсності та необхідності, обґрунтованості та пропорційності, дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції з позивача на користь відповідача 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. 
У відшкодуванні понесених Товариством з обмеженою відповідальністю "Назарет Транс" на професійну правничу допомогу витрат в розмірі 30 000,00 грн слід відмовити. 
Поряд з цим, в контексті викладеного, судова колегія відзначає, що Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам, в іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду при розгляді справи №910/13071/19.
Разом з тим, при вирішенні питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції колегією суддів у даній справі були враховані висновки, викладені саме у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20, згідно з яким для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.
Суд апеляційної інстанції дійшовши висновку про часткове задоволення заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Назарет Транс" адвоката Липень С.В. про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №902/233/25 встановив, що заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу є неспіврозмірними з критеріями розумності і обґрунтованості таких витрат, та скористався, з посиланням на частину п`яту статті 129 ГПК України, правом суду не присуджувати (не розподіляти) стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, врахувавши при цьому недоведення доказами їх фактичності, неминучості, необхідності саме в тому розмірі, який відповідач та адвокат обумовили.
Разом з тим, колегія суддів зазначає про відсутність втручання суду в договірні відносини між відповідачем та адвокатом за укладеним договором про надання правничої допомоги, позаяк обов`язок виконання прав і обов`язків за цим договором не змінюється і не припиняється у зв`язку з покладенням судом судових витрат на правничу допомогу на позивача не в повній сумі, про яку домовились відповідач та адвокат (постанови Верховного Суду від 08.02.2022 у справі №910/20792/20, від 14.06.2022 у справі №904/4876/21, від 22.06.2022 у справі №904/7334/21, від 30.05.2022 у справі №904/7347/21).
Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційні скарги Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 20.11.2025 та додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 08.12.2025 у справі №902/233/25 без змін.
2. Стягнути з Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" (вул. Магістратська, буд. 2, м.Вінниця, 21050, код ЄДРПОУ 00130694) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Назарет Транс" (вул. Івана Богуна, буд. 4, м. Хмільник, Хмільницький район, Вінницька область, 22000, код ЄДРПОУ 33625929) - 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. 
Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Назарет Транс" у стягненні з Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" - 30 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. 
4. Доручити Господарському суду Вінницької області видати судовий наказ. 
5. Справу №902/233/25 повернути Господарському суду Вінницької області.
6. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "02" лютого 2026 р.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя   Петухов М.Г. 

Суддя   Мельник О.В.