ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року 
м. Київ
Cправа № 921/5/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючого - Пєскова В. Г., суддів: Жукова С. В., Картере В. І.,

за участю секретаря судового засідання Багнюка І. І., 

учасники справи:
представник ОСОБА_1 - Созанська Т. І.;
представник Державної екологічної інспекції у Тернопільській області - Жмуд Н. В.;
арбітражний керуючий Шимечко А. Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 (вх. № 8705/2025)
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.10.2025
у складі колегії суддів: Желіка М. Б. - головуючого, Галушко Н. А., Орищин Г. В.
у справі № 921/5/25
за заявою  ОСОБА_1 
про неплатоспроможність,
В С Т А Н О В И В:
Перед Верховним Судом у цій справі постало питання щодо:
- права на оскарження ухвали суду про закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи - особою, яка не звернулася з грошовими вимогами до боржника, однак сам боржник вказав цю особу своїм кредитором у заяві про неплатоспроможність;
- правомірності поновлення прокурору строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.
Обставини справи
1. У січні 2025 року фізична особа ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся Господарського суду Тернопільської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, посилаючись на заборгованість перед кредиторами, яку не може погасити.
2. У заяві ОСОБА_1 зазначив, що станом на дату подання заяви про неплатоспроможність у нього наявна заборгованість перед кредитором - Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі - ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів"), яку не може погасити.
3. 30.01.2025 Господарський суд Тернопільської області відкрив провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , увів процедуру реструктуризації боргів та мораторій на задоволення вимог кредиторів, керуючим реструктуризацією призначив арбітражного керуючого Шимечка Андрія Ярославовича (далі - Шимечко А. Я. ), попереднє засідання призначив на 31.03.2025.
4. 31.03.2025 Господарський суд Тернопільської області постановив ухвалу, якою призначив на 24.04.2025 судове засідання, в якому буде розглянуто схвалений план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи закриття провадження у справі.
5. 24.04.2025 арбітражний керуючий Шимечко А. Я. звернувся до суду першої інстанції із заявою про закриття провадження у справі про неплатоспроможність, яку мотивував тим, що після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність кредиторами жодних вимог до боржника висунуто не було.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
6. 24.04.2025 ухвалою Господарського суду Тернопільської області у справі № 921/5/25 припинено процедуру реструктуризації боргів боржника ОСОБА_1 ; припинено повноваження керуючого реструктуризацією боргів арбітражного керуючого Шимечка А. Я.; звільнено фізичну особу - ОСОБА_1 від боргів, окрім боргів за вимогами, передбаченими частиною другою статті 134 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ); вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений КУзПБ строк або були відхилені господарським судом, постановлено вважати погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнано такими, що не підлягають виконанню; провадження у справі № 921/5/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 закрито.
7. Суд першої інстанції закрив провадження у справі про неплатоспроможність на підставі пункту 8 частини першої статті 90 КУзПБ, відповідно до якого господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) у разі якщо до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за його заявою не висунуто вимог.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
8. 22.10.2025 постановою Західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури задоволено у повному обсязі; апеляційну скаргу ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" задоволено частково; ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 24.04.2025 у справі № 921/5/25 скасовано та направлено справу до Господарського суду Тернопільської області для продовження розгляду.
9. Західний апеляційний господарський суд встановив, що боржник у заяві про неплатоспроможність вказав про наявність щонайменше одного кредитора, який при цьому не подав заяви з кредиторськими вимогами. Натомість в матеріалах справи відсутні докази того, що керуючий реструктуризацією за власною ініціативою надсилав кредитору повідомлення про відкриття провадження у справі.
10. Суд також зазначив, що оскаржена ухвала не містить також висновків щодо встановлених обставин неплатоспроможності боржника із врахуванням отриманих від податкового органу відомостей про доходи боржника.
11. Таким чином, за висновком суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції, постановляючи оскаржену в апеляційному порядку ухвалу, не надав належної оцінки доказам, наявним в матеріалах справи, що стосуються встановлення обставин неплатоспроможності боржника, не надав оцінки звіту керуючого реструктуризацією про перевірку декларацій про майновий стан боржника, не оцінив на підставі наявних доказів добросовісності поведінки боржника, що є основною умовою для звільнення боржника від боргів, а відтак вважав висновки суду про наявність підстав для закриття провадження у справі та звільнення боржника від боргів передчасними.
12. Також суд взяв до уваги, що боржник не повідомив суд першої інстанції про існування судових проваджень, в яких предметом розгляду є стягнення з нього завданої шкоди.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
13. У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.10.2025 та залишити в силі ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 24.04.2025 у справі № 921/5/25. 
14. Касаційна скарга подана з підстав, визначених у пунктах 1, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України).
15. Скаржник зазначив про те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові застосував норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 16.07.2020 у справі № 910/4475/19, від 23.01.2020 у справі № 913/444/18, від 19.01.2023 у справі № 902/207/22.
16. У касаційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції та зазначає про те, що суд першої інстанції, опублікувавши оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, дотримався усіх вимог КУзПБ щодо надання кредиторам боржника можливості заявити грошові вимоги кредиторів. Таким правом не скористались ні Тернопільська обласна прокуратура, ні ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів", та будь-який інший кредитор. З огляду на вказане, на переконання скаржника, до моменту подання заяви з грошовими вимогами особа не набуває процесуального статусу кредитора - учасника цієї справи, а відтак обов`язків щодо адресного надсилання їй документів (звітів тощо) не виникає. 
17. Скаржник вважає, що апеляційний суд не перевірив ідентифікації кредитора у заяві боржника (правильне зазначення коду ЄДРПОУ ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів"), а правову позицію Верховного Суду у справі № 921/39/21 застосував формально та без урахування реальних фактичних обставин цієї справи, що призвело до її неправильного тлумачення та використання поза межами встановленої законом ситуації.
18. Також, за доводами скаржника, суд апеляційної інстанції необґрунтовано відхилив доводи щодо відсутності підстав для поновлення Тернопільській обласній прокуратурі строку на апеляційне оскарження. Вважає, що апеляційна скарга прокурора мала бути залишена без руху, що свідчить про істотне порушення апеляційним судом норм процесуального права.
19. У касаційній скарзі також зазначено про відсутність у цій справі обставин, які б свідчили про недобросовісність боржника.
Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу
20. У відзиві Тернопільська обласна прокуратура просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - залишити без змін.
21. Тернопільська обласна прокуратура зазначає, що апеляційний суд обґрунтовано застосував висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 05.10.2022 у справі № 921/39/21. Вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до позбавлення кредитора права на участь у судовому процесі з питань неплатоспроможності боржника фізичної особи ОСОБА_1 , що і встановлено судом апеляційної інстанції.
22. Щодо доводів касаційної скарги в частині необґрунтованого, на думку скаржника, поновлення строку на апеляційне оскарження, Тернопільська обласна прокуратура наводить обставини, які є аналогічними тим, що вказувалися у відповідному клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій
23. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що згідно зі статтею 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
24. Предметом касаційного перегляду у цій справі є постанова суду апеляційної інстанції, якою задоволено апеляційну скаргу заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури та частково задоволено апеляційну скаргу ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів", скасовано ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі про неплатоспроможність, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
25. Підставою для закриття провадження у справі про неплатоспроможність суд першої інстанції зазначив пункт 8 частини першої статті 90 КУзПБ, відповідно до якого господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) у разі якщо до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за його заявою не висунуто вимог.
Щодо постанови суду апеляційної інстанції в частині розгляду апеляційної скарги заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури
26. Скаржник вважає, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано поновив прокурору строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.
27. Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
28. Частиною першою статті 17 ГПК України також передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
29. Відповідно до статті 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
30. Відповідно до частини третьої статті 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
31. Згідно із частиною третьою статті 41 ГПК України в господарських справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
32. У статті 53 ГПК України унормовано, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
33. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (частини перша та друга статті 256 ГПК України).
34. Частиною третьою статті 256 ГПК України передбачено, що строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.
35. Згідно із частиною першою статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.
36. За змістом частини першої статті 261 ГПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо: апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню; є ухвала про закриття провадження у зв`язку з відмовою від раніше поданої апеляційної скарги цієї ж особи на це саме судове рішення; є постанова про залишення апеляційної скарги цієї ж особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення; скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
37. Як вбачається із матеріалів справи, 27.06.2025 до Західного апеляційного господарського суду звернувся заступник керівника Тернопільської обласної прокуратури із апеляційною скаргою в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області та Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області, у якій просив поновити пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Тернопільської області від 24.04.2025 у справі № 921/5/25.
38. Суд апеляційної інстанції встановив, що зазначена апеляційна скарга була подана із пропуском строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.
39. Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, прокурор вказував такі обставини. 
40. 28.05.2025 Тернопільською обласною прокуратурою здійснено ознайомлення з матеріалами господарської справи №921/5/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 . Водночас прокурор, який здійснював ознайомлення із матеріалами справи перебував у щорічній основній відпустці в період з 02 до 15.06.2025.
41. Після ознайомлення із матеріалами справи до Державної екологічної інспекції у Тернопільській області та Західного офісу Держаудитслужби в особі філії (структурного підрозділу) Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області направлено листи в порядку статті 23 Закону України "Про прокуратур" від 04.06.2025 № 12-494вих-25 та № 12-495вих-25, в яких повідомлено уповноважені органи про виявлені прокурором факти та запропоновано надати інформацію чи будуть вживатись вказаними органами заходи з метою оскарження в апеляційному порядку ухвали Господарського суду Тернопільської області від 24.04.2025 у справі № 921/5/25.
42. Інформацію від Державної екологічної інспекції у Тернопільській області та Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області отримано 11.06.2025 та 04.06.2025. Вказані органи повідомили, що не заперечують проти вжиття заходів представницького характеру шляхом подачі апеляційної скарги Тернопільською обласною прокуратурою.
43. Скаржник просить звернути увагу на те, що під час перебування у щорічній основній відпустці працівник Тернопільської обласної прокуратури, який отримав візуальний доступ до матеріалів судової справи №921/5/25, не міг фактично та юридично здійснювати свої посадові обов`язки, у тому числі й в частині забезпечення вимог законодавства щодо підтвердження підстав для представництва, а також щодо підготовки відповідного проєкту апеляційної скарги.
44. Окрім цього, вжиття заходів представницького характеру органом прокуратури можливе лише після підтвердження підстав для представництва інтересів держави.
45. Також, в період з 16.06.2025 до 20.06.2025 прокурор, який здійснював ознайомлення із матеріалами справи № 921/5/25 брав участь у розгляді низки цивільних та господарських справ на стадіях з розгляду по суті та в апеляційний інстанції.
46. Наведені обставини, а також те, що ні Державна екологічна інспекція у Тернопільській області, ні Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області не вжили заходів для належного захисту інтересів держави, свідчить, зокрема, про об`єктивні обставини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.
47. 08.07.2025 Західний апеляційний господарський суд постановив ухвалу, якою поновив прокурору строк на апеляційне оскарження ухвали від Господарського суду Тернопільської області від 24.04.2025 у цій справі та відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора на зазначену ухвалу суду першої інстанції.
48. У цій ухвалі апеляційний суд, розглянувши наведене вище обґрунтування поважності причин пропуску строку на подання апеляційної скарги, пославшись на закріплене у частині четвертій статті 24 Закону України "Про прокуратуру" право подання апеляційної скарги заступником керівника обласної прокуратури незалежно від участі в розгляді справи в суді першої інстанції, вважав за можливе задовольнити відповідне клопотання та поновити пропущений процесуальний строк на оскарження ухвали Господарського суду Тернопільської області від 24.04.2025 у справі №921/5/25.
49. Однак суд апеляційної інстанції не навів підстави, за яких він дійшов висновку про можливість поновлення пропущеного строку, не навів підстав поновлення прокурору строку на апеляційне оскарження за наслідком оцінки наведених прокурором обставин.
50. У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
51. У рішенні від 29.10.2016 у справі "Устименко проти України" Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).
52. Згідно із частиною другою статті 304 ГПК України скарги на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції чи постанови суду апеляційної інстанції, включаються до касаційної скарги на відповідне рішення чи постанову. У разі подання касаційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення чи постанови суду, суд повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.
53. Висновки Верховного Суду щодо можливості у виключних випадках, окрім скасування постанови апеляційного суду, скасовувати також ухвалу про відкриття апеляційного провадження висловлювалися, зокрема, в постанові Верховного Суду України від 16.08.2017 у справі № 2-799/09, постанові Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 1313/665/2012, постановах Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 26.01.2022 у справі № 911/2799/20 (пункти 86-88),від 24.05.2022 у справі № 917/663/20, від 21.11.2024 у справі № 923/571/20 (пункт 7.26, 7.27), від 29.08.2024 у справі № 914/1295/16.
54. Отже, суд касаційної інстанції наділений правом у виключних випадках скасувати постанову суду апеляційної інстанції та ухвалу про відкриття апеляційного провадження.
55. Враховуючи викладене, здійснення судом апеляційної інстанції розгляду апеляційної скарги за умови поновлення пропущеного процесуального строку на оскарження ухвали суду першої інстанції без врахування доводів усіх учасників справи та оцінки наданих ними доказів щодо поважності/неповажності причин пропуску строку, не може вважатися законним, у зв`язку із чим постанова суду апеляційної інстанції у частині розгляду апеляційної скарги прокурора та ухвала про відкриття відповідного апеляційного провадження підлягають скасуванню.
56. Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскаржуваної постанови апеляційного суду в частині розгляду апеляційної скарги прокурора, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження прокурору і відкриття апеляційного провадження з направленням справи на новий розгляд до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження.
57. Отже, доводи касаційної скарги у цій частині є обґрунтованими.
Щодо постанови суду апеляційної інстанції в частині розгляду апеляційної скарги ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів"
58. Скаржник вважає, що у названого товариства було відсутнє право на оскарження ухвали суду першої інстанції з підстав не набуття ним статусу кредитора у справі про неплатоспроможність.
59. В ухвалі Західного апеляційного господарського суду від 11.08.2025 про відкриття апеляційного провадження було встановлено, що ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" не є у часником справи про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
60. ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" в апеляційній скарзі зазначило про те, що не було обізнане з фактом відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 та отримувало від боржника платежі в погашення заборгованості до лютого 2025 року, тобто після відкриття провадження у справі ухвалою суду від 30.01.2025.
61. Статтею 6 Конвенції закріплено принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього суду; вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.
62. Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.
63. При цьому "право на суд" та право на "доступ до суду" не є абсолютними. Права можуть бути обмежені, але лише у такий спосіб та до такої міри, що не порушують зміст цих прав (рішення у справах Philis v Greece (Філіс проти Греції), §59; De Geouffre de la Pradelle v France (Де Жуфр де ла Прадель проти Франції), §28, і Stanev v Bulgaria (Станєв проти Болгарії) [ВП], §229).
64. Стаття 129 Конституції України до основних засад судочинства відносить забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
65. Тобто конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.
66. Зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем у статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
67. Реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 № 11-рп/2007).
68. Отже, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження. 
69. Конституційні гарантії захисту прав та інтересів в апеляційній інстанції конкретизовано в главі 1 розділу І, главі 1 розділу ІV ГПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного оскарження судових рішень у господарському судочинстві.
70. Частина перша статті 254 ГПК України визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, і поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення прийнято щодо їх прав, інтересів та (або) обов`язків. 
71. Відповідно до частини другої статті 255 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції можуть подавати учасники справи відповідно до цього Кодексу та Кодексу України з процедур банкрутства.
72. Відповідно до усталеної правової позиції Верховного Суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність) коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення, звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.
73. Такий правовий висновок не має законодавчого утілення у ГПК України чи в КУзПБ, однак є усталеним під час перегляду справ про банкрутство та викладений у постановах Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № Б-39/27-09, від 11.06.2020 у справі № 916/3206/17, від 03.06.2020 у справі № 910/18031/14, від 19.05.2020 у справі № 908/2332/19, від 03.03.2020 у справі № 904/7965/16, від 20.02.2019 у справі № 5005/2329/2011, від 16.01.2020 у справі № 911/5186/14, від 16.07.2020 у справі № 910/4475/19, від 16.07.2020 у справі № 910/4475/19, у від 23.01.2020 у справі № 913/444/18, від 23.02.2023 у справі № 911/2794/21, від 17.05.2021 у справі № 911/2742/20, від 09.01.2023 у справі № 924/232/22, від 28.03.2024 у справі № 903/116/21, та які наводить скаржник, обґрунтовуючи визначену ним підставу касаційного оскарження.
74. Відповідно до абзацу двадцять четвертого статті 1 КУзПБ учасники у справі про банкрутство (неплатоспроможність) - сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, Фонд державного майна України, Національний банк України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника.
75. Сторони у справі про банкрутство (неплатоспроможність) - конкурсні кредитори (голова комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут) (абзац двадцять другий статті 1 КУзПБ).
76. За змістом абзацу одинадцятого статті 1 КУзПБ кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника.
77. Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.
78. Порядок набуття конкурсним кредитором статусу учасника провадження у справі про банкрутство визначається статтею 45 КУзПБ, за змістом якої конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
79. Отже, за загальним правилом набуття статусу конкурсного кредитора законодавець пов`язує з наявністю у особи (як фізичної, так і юридичної) грошових вимог до боржника, поданих у встановленому законом порядку (подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 916/1965/13).
80. За висновком Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, сформульованого у пункті 56.16 постанови від 16.07.2020 у справі № 910/4475/19, лише після вчинення всіх передбачених Законом про банкрутство (стаття 23) чи КУзПБ (стаття 45) дій, прийняття судом відповідної ухвали про повне або часткове (частина шоста статті 23 Закону про банкрутство, частина шоста статті 45, стаття 47 КУзПБ) визнання його вимог, кредитор набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство та повну процесуальну дієздатність (здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді, стаття 44 ГПК України).
81. Водночас наявність такої ухвали (судового рішення) не є безумовною підставою, оскільки ГПК України містить окремі підстави, які надають третім особам захистити їх порушене право. Тобто відсутність відповідного судового рішення (ухвали про визнання або залучення особи учасником у справі про банкрутство (неплатоспроможність)) не може позбавляти особу процесуальних гарантій права на апеляційне оскарження за статтею 254 ГПК України або невиправдано ускладнювати реалізацію цього права нижче мінімально допустимих стандартів на апеляційне оскарження, визначених Конституцією, Конвенцією, Законом України "Про судоустрій і статус суддів України", ГПК України, КУзПБ.
82. За змістом частини першої статті 254 ГПК України судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та (або) обов`язків цієї особи (в тому числі створюються перешкоди для реалізації її суб`єктивного права чи законного інтересу або реального виконання обов`язку стосовно однієї із сторін спору).
83. Однак, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок; такий правовий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги. Доведення такого правового зв`язку є обов`язковим при розгляді справ про банкрутство.
84. Тому, за наявності відповідних обставин, суд має з`ясувати, чи буде у зв`язку з прийняттям судового рішення таку особу наділено новими правами або покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому тощо. Тобто, суд має розглянути та вирішити спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або міститься судження про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.
85. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.03.2024 у справі № 903/116/21.
86. Суд апеляційної інстанції у цій справі обґрунтовано виходив з того, що правовий інститут, який застосовується щодо врегулювання питання неплатоспроможності фізичної особи наділеним особливостями за метою і механізмом реалізації від інституту банкрутства юридичних осіб.
87. За змістом статті 116 КУзПБ лише боржник наділений правом ініціювати справу про його неплатоспроможність з метою реструктуризації його боргів, прощення (списання) вимог кредиторів та/або звільнення від боргів і відновлення власної платоспроможності.
88. Аналіз положень Книги четвертої КУзПБ свідчить про наявність презумпції, за якою фізична особа - боржник, ініціюючи щодо себе справу про неплатоспроможність, прагне досягнути компромісу з кредиторами щодо зміни способу та порядку виконання його зобов`язань, а у разі недосягнення згоди щодо плану реструктуризації боргів, такий боржник припускає визнання його банкрутом і задоволення кредиторських вимог за рахунок коштів від продажу його майна.
89. При цьому, з метою відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів фізичної особи-боржника нормами КУзПБ визначено обов`язки боржника, зокрема на етапі ініціювання справи про його неплатоспроможність зазначити, зокрема, вказати конкретизований список кредиторів із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (пункт 3 частини другої статті 116 КУзПБ).
90. Як встановив суд апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 у заяві про неплатоспроможність одним із своїх кредиторів вказав ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів", однак після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зазначене товариство не подало до суду заяви з грошовими вимогами до боржника.
91. Ураховуючи, що після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність до ОСОБА_1 не висунуто грошових вимог, суд першої інстанції закрив провадження у справі на підставі пункту 8 частини першої статті 90 КУзПБ, зазначивши що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим КУзПБ строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.
92. У пункті 8 частини першої статті 90 КУзПБ визначено, що господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) у разі якщо до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за його заявою не висунуто вимог.
93. Згідно з частиною четвертою статті 90 КУзПБ у випадках, передбачених пунктами 5-8 частини першої цієї статті, господарський суд в ухвалі про закриття провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.
94. У постанові від 05.10.2022 у справі № 921/39/21 Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду сформував правову позицію щодо алгоритму дій суду у попередньому засіданні у разі не звернення кредиторів з грошовими вимогами до боржника.
95. Так, Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду зауважив, що нормами КУзПБ встановлено саме обов`язок конкурсних кредиторів подати до господарського суду відповідні письмові заяви з вимогами до боржника у визначений законом строк. Разом з тим, хоч аналіз положень частини четвертої статті 45 КУзПБ свідчить про право кредитора заявити відповідні вимоги і після закінчення строку, встановленого для їх подання (що не впливатиме на характер та черговість таких вимог та матиме значення лише щодо права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів), однак, на думку судової палати, таке право не може звільнити кредитора від правових наслідків недотримання ним вказаного обов`язку щодо подання письмової заяви з вимогами до боржника у відповідний строк.
96. Такими правовими наслідками є закриття провадження у справі про неплатоспроможність є закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи та визначена частиною четвертою статті 90 КУзПБ можливість визнання погашеними вимог конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, а виконавчих документів за відповідними вимогами такими, що не підлягають виконанню.
97. Здійснивши аналіз положень статей 45 (виявлення кредиторів та осіб, які мають бажання взяти участь у санації боржника), 90 (закриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність)), 120 (наслідки відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника), 122 (виявлення кредиторів та попереднє засідання суду) КУзПБ, Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у справі № 921/39/21 дійшов висновку про відсутність підстав у господарського суду для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи у попередньому засіданні, попри неподання конкурсними кредиторами заяв з грошовими вимогами до боржника станом на дату проведення такого засідання, у тому числі й у межах визначеного частиною першою статті 45 цього Кодексу строку.
98. Судова палата зазначила, що у випадку, якщо після відкриття провадження у справі про неплатоспроможність конкурсними кредиторами не подано до попереднього засідання заяв з грошовими вимогами до боржника, господарський суд за результатами такого засідання повинен постановити ухвалу, якою:
1) керуючись принципом судового контролю у справах про банкрутство та з урахуванням ролі арбітражного керуючого у цій категорії справ (наділеного нормами КУзПБ відповідними повноваженнями щодо взаємодії з кредиторами боржника), зобов`язати керуючого реструктуризацією боргів боржника письмово повідомити кредиторів (зазначених боржником у заяві про відкриття провадження у справі та заборгованість перед якими стала підставою для відкриття судом такого провадження) щодо правових наслідків неподання ними у порушення вимог частини першої статті 45 КУзПБ заяв з грошовими вимогами до боржника;
2) призначити відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 122 КУзПБ судове засідання для вирішення питання про перехід до наступної судової процедури (процедури погашення боргів) чи про закриття провадження у справі.
99. Натомість суд першої інстанції, всупереч наведеним правовим висновкам, не дотримався цього алгоритму дій, а саме: не зобов`язав керуючого реструктуризацією боргів боржника письмово повідомити кредитора, зазначеного боржником у заяві про відкриття провадження у справі - ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" щодо правових наслідків неподання ними у порушення вимог частини першої статті 45 КУзПБ заяв з грошовими вимогами до боржника, а передчасно закрив провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 . Цим самим порушив право ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" на заявлення грошових вимог до боржника, враховуючи також, що в ухвалі про закриття провадження у справі суд зазначив, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк вважаються погашеними.
100. Ураховуючи наведене, касаційний суд погоджується із висновками суду апеляційної інстанції про передчасність закриття судом першої інстанції провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
101. Касаційний суд відхиляє доводи скаржника про неврахування судом апеляційної інстанції висновків, наведених у постанові Верховного Суду від 16.07.2020 у справі № 910/4475/19, від 23.01.2020 у справі № 913/444/18, від 19.01.2023 у справі № 902/207/22, оскільки процитовані у касаційній скарзі правові позиції стосуються реалізації права на касаційне оскарження судових рішень у справі про банкрутство юридичної особи.
102. Натомість у справі, яка наразі розглядається, постало питання щодо права на оскарження ухвали суду про закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи - особою, яку сам боржник своїм кредитором у заяві про неплатоспроможність та яка не була письмово повідомлена керуючим реструктуризацією щодо правових наслідків неподання такої заяви.
103. Доводи скаржника про те, що апеляційний суд не перевірив ідентифікації кредитора у заяві боржника не спростовують встановлених судом апеляційної інстанції обставин недотримання судом першої інстанції алгоритму дій, описаного у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 05.10.2022 у справі № 921/39/21.
104. Таким чином, суд апеляційної інстанції врахував висновки Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, сформовані у постанові від 05.10.2022 у справі № 921/39/21 у подібних правовідносинах.
105. Що ж стосується доводів скаржника в контексті обставин дослідження питання його добросовісності колегія суддів зауважує, що як встановив суд апеляційної інстанції, відповідним обставин не була надана належна оцінка судом першої інстанції, що, у свою чергу, стало підставою для скасування оскарженої в апеляційному порядку ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
106. Водночас, згідно з частиною другою статті 300 ГПК України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
107. Отже, доводи скаржника щодо оскарження постанови суду апеляційної інстанції в частині розгляду апеляційної скарги ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" не підтвердилися.
Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
108. Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду. 
109. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 310 ГПК України).
110. Ураховуючи наведене у цій постанові, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню; постанова суду апеляційної інстанції у частині розгляду апеляційної скарги прокурора та ухвала цього ж суду про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції на стадію відкриття апеляційного провадження, а в частині розгляду апеляційної скарги ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" - залишенню без змін.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду
П О С Т А Н О В И В:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.10.2025 в частині розгляду апеляційної скарги заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури та ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 08.07.2025 у справі № 921/5/25 скасувати. У цій частині справу № 921/5/25 передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції на стадію відкриття апеляційного провадження.
3. У решті постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.10.2025 у справі № 921/5/25 (в частині розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів") залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді С. Жуков

В. Картере