ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
15 січня 2026 року справа №200/4267/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року (повне судове рішення складено 31 липня 2025 року) у справі № 200/4267/25 (суддя в І інстанції Зеленов А.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просила (з урахуванням уточненого позову):
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, щодо не переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» № 889-VІІІ та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 20.05.2025 № 914290819529;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до стажу державної служби: з 09.10.1989 по 29.06.1990 – робота на посаді податкового ревізора-інспектора в податковому відділі в Слов`янському Міському фінансовому відділі; з 02.07.1990 по 28.04.2016 – періоди роботи в органах державної податкової служби; з 29.04.2016 по 16.06.2017 – робота на посаді головного спеціаліста відділу з питань призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ, з дати звернення, а саме: з 13.05.2025, з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, який до 1 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка 14 за ранг, надбавка за вислугу років), за грудень 2023 року від 01.05.2025 № 93-Ф та довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби за грудень 2023 року від 01.05.2025 № 95 -Ф виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вона перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Вважаючи, що у позивача є необхідний стаж для переведення на пенсію державного службовця, позивач 13.05.2025 звернулась до відповідача із заявою щодо переходу на інший вид пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII та, відповідно, проведення перерахунку пенсії. Однак, рішенням від 20.05.2025 № 914290819529 Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області за принципом екстериторіальності відмовило позивачу у переведенні її з пенсії за віком на пенсію державного службовця. 
Вважаючи таку відмову безпідставною та протиправною, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області 20.05.2025 № 914290819529, яким ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області зарахувати до стажу державної служби: з 09.10.1989 по 29.06.1990 – робота на посаді податкового ревізора-інспектора в податковому відділі в Слов`янському Міському фінансовому відділі; з 02.07.1990 по 28.04.2016 – періоди роботи в органах державної податкової служби; з 29.04.2016 по 16.06.2017 – робота на посаді головного спеціаліста відділу з питань призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та перевести ОСОБА_1 на пенсію віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ, з дати звернення, а саме: з 13.05.2025, з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, який до 1 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), за грудень 2023 року від 01.05.2025 № 93-Ф та довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби за грудень 2023 року від 01.05.2025 № 95-Ф, виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.
В решті заявлених вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких просили скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування зазначено, що посади державних службовців в період перебування на яких присвоєно спеціальне звання, не належать до категорії посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України “Про державну службу” №3723-XII, а тому не підлягають до зарахуванню стажу державної служби. Відповідач наголошує, що на день набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-VIII позивач не займала посади державної служби та не мала відповідного стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України “Про державну службу” №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України. Враховуючи вищезазначене, органом Пенсійного фонду України відмовлено позивачу у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». 

Позивачка надала відзив, в якому просить апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

ОСОБА_1 , перебуває на обліку в органах пенсійного фонду та отримує пенсію за віком згідно Закону України №1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, яка призначена з 13.05.2019.
16.05.2025 ОСОБА_1 звернулась до органів пенсійного фонду із заявою про переведення на інший вид пенсії, а саме на пенсію відповідно до Закону України “Про Державну службу”.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області від 20.05.2025 № 914290819529 відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії про переведення з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу». У вказаному рішенні зазначено, що згідно з пунктом 2 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 втратив чинність Закону №3723-ХІІ, крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Пунктом 10 і 12 вищезазначеного розділу передбачено право державних службовців за певних умов на призначення пенсії за віком відповідно до ст.37 Закону №3723-XII. Державні службовці, які на день набрання чинності Законом №889-VIIl обіймають посади державної служби та мають не менше 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону №3723-ХІІ, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 в порядку, визначеному для осіб, які мають не менше, як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців.
В період з 09.10.1989 по 28.04.2016 ОСОБА_1 працювала на посадах, віднесених до категорії посадових осіб податкової інспекції, а не до відповідних категорій посад державних службовців. Станом на 01.05.2016 на день набрання чинності Закону №889 стаж роботи ОСОБА_1 на посаді державного службовця складає 0 років 0 місяців 2 дні (з 29.04.2016 по 01.05.2016), підстави для проведення перерахунку пенсії відсутні.
Судом з трудової книжки ОСОБА_1 встановлено наступне: з 09.10.1989 прийнята на посаду податкового ревізора-інспектора у відділ податкового відділу в Слов`янський Міський фінансовий відділ; з 27.11.1989 призначена на посаду податкового ревізора-інспектора ІІ категорії податкової інспекції в зв`язку з зі змінами структури і вводом нових умов оплати праці; 29.06.1990 звільнена у зв`язку з переводом в Слов`янську державну податкову інспекцію; з 02.07.1990 призначена в порядку переведення на посаду державного податкового інспектора відділу оподаткування кооперативних та громадських організацій в Державну податкову інспекцію по м. Слов`янськ; з 01.04.1992 призначена старшим державним податковим інспектором відділу кооперативних та громадських організацій; 24.11.1992 присвоєно персональне звання Інспектор податкової служби ІІ рангу; 01.03.1994 прийнята присяга державного службовця; до 28.04.2016 позивач працював в органах податкової служби; 29.04.2016 прийнята до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області; з 16.06.2017 припинено державну службу та звільнено за згодою сторін частина 2 статті 87 Закону України «Про державну службу» з посади головного спеціаліста відділу з питань призначення пенсій управління пенсійного забезпечення.

При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон від 10.12.2015 № 889-VIII).
Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723 (далі - Закон від 16.12.1993 №3723), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу, якими передбачено право державних службовців, за певних умов, на призначення пенсії за віком відповідно до цього закону.
Так, відповідно до частини першої статті 37 Закону від 16.12.1993 №3723 на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Механізм обчислення стажу державної служби визначений Порядком обчислення стажу державної служби, який затверджений постановою Кабінетом Міністрів України від 25.03.2016 №229 (далі - Порядок №229).
Пунктом 4 Порядку №229 встановлено, що стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу».
Так, статтею 46 цього Закону визначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема: час перебування на посаді державної служби відповідно до Закону; час перебування на посадах на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.
У пункті 6 Порядку також зазначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону.
Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 №889-VIII стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом (до 01.05.2016) обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Системний аналіз цих норм дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію, відповідно до вимог статті 37 Закону України «Про державну службу», є досягнення такими особами певного віку та наявність відповідного страхового стажу. При цьому, зазначений вік визначається положеннями статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Тобто, до 01.05.2016 право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Після 01.05.2016 відповідно до статті 90 Закону від 10.12.2015 № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Разом з тим, законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723.
Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889 державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону України «Про державну службу» №3723 та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статті 25 Закону України «Про державну службу» №3723 та актами КМУ, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723 в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону від 10.12.2015 №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723 в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723 після 01.05.2016, є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону від 16.12.1993 №3723 і Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII, а саме щодо віку, стажу державної служби або стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла віку 60 років. Разом із тим, відповідачем до стажу державної служби не зараховано період роботи з 09.10.1989 по 29.06.1990; з 02.07.1990 по 28.04.2016; з 29.04.2016 по 16.06.2017 в органах державної служби.
У пункті 4 Порядку № 283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.
Згідно записів трудової книжки позивача ОСОБА_1 у період з 09.10.1989 по 28.04.2016 працювала на різних посадах в податкових органах України. Крім того, 24.11.1992 позивачу присвоєно персональне звання Інспектор податкової служби ІІ рангу, 25.12.2013 присвоєно спеціальне звання Інспектора податкової та митної справи І рангу, 01.05.2016 присвоєно 7 ранг державного службовця категорії посад «В», тобто вищий ранг в цій категорії, що свідчить, про те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області була врахована робота в Державній податковій службі в Донецькій області, як в органах державної служби.
Зі спірного рішення вбачається, що відповідачем, враховуючи дані трудової книжки позивача, не було зараховано періоди роботи ОСОБА_1 в податкових органах в періоди, коли їй було присвоєно спеціальні звання, зокрема, відтак на думку відповідача, відсутній необхідний стаж на посадах віднесених до певної категорії, тому право на пенсію державного службовця відсутнє.
Приписами частини 3 статті 46 Конституції України, передбачено, що пенсії, інші види соціальних витрат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом № 889-VIII.
Відповідно до п. 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.
Пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Таким чином, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII.
Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Згідно з пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом, обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 №889-VIII, стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом (до 01.05.2016) обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Пунктом 1 Порядку № 283, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.1994, регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.
Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) (в тому числі): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України Про державну службу, а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання;
Пунктом 4 Порядку №283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.
У додатку до Порядку № 283 наведений Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби.
Зокрема, згідно з додатком до Порядку №283 до стажу державної служби зараховується період роботи на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової служби та на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.
Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990 № 509-XII «Про державну податкову службу в Україні» (далі - Закон № 509-XII), а з 12.08.2012 - Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Пунктом 342.4 статті 342 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.
Згідно з абзацами першим, другим пункту 344.1 статті 344 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому, період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 №229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 №889-VIII. Згідно з пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством
Згідно пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової служби. Крім цього, згідно з п.342.4 ст. 342 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.
Зважаючи на викладене, період роботи позивача в органах Державної податкової служби зараховується до стажу державної служби. Таким чином, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи з 09.10.1989 по 29.06.1990 та з 02.07.1990 по 28.04.2016 в органах податкової служби України та період роботи з 29.04.2016 по 16.06.2017 в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Зважаючи на це, суд відхиляє доводи відповідача щодо неможливості зарахування спірних періодів до стажу державної служби, оскільки будь-яких законних перешкод для реалізації позивачем цього права судом не встановлено.
Суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Так, судом встановлено, що позивач прийнята на посаду в органи податкової служби 09.10.1989, а 28.04.2016 звільнена з роботи в органах податкової служби та з 29.04.2016 по 16.06.2017 працювала в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Таким чином, загальний стаж роботи позивача на вищевказаних посадах, які дають право на призначення пенсії відповідно до Законом України «Про державну службу», з врахуванням задоволених судом позовних вимог про зарахування до цього стажу як стажу держслужби періоду роботи з 09.10.1989 по 29.06.1990, з 02.07.1990 по 28.04.2016, з 29.04.2016 по 16.06.2017.
Пунктом 20 та 31 постанови ВС у складі колегії суддів КАС від 25.05.2023 в справі № 580/3805/22 в подібних правовідносинах зроблено висновок, що визначальною умовою для зобов`язання переведення особи з пенсії за віком на пенсію відповідно до ЗУ від 16.12.2023 № 723 «Про державну службу» є не просто наявність у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади держслужби або 20 років стажу держслужби не залежно від того чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), але й обов`язкова наявність певної додаткової умови: у порядку визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах віднесених до категорій посад державних службовців.
Враховуючий достатній стаж роботи на посадах державного службовця, суд приходить до висновку, що позивач має право на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», а відтак рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 20.05.2025 № 914290819529 про відмову позивачу в перерахунку пенсії/перехід на пенсію за Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII є неправомірним.
Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права, а саме: визнання дій протиправними щодо не переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» № 889-VІІІ, суд зазначає, що в даному випадку вчинення дій суб`єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб`єкту владних повноважень компетенції та не тягнуть за собою настання будь-яких негативних наслідків для особи, правові наслідки для позивача тягне акт індивідуальної дії - рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області від 20.05.2025 № 914290819529.
Отже достатнім та необхідним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області від 20.05.2025 № 914290819529.
Щодо позовних вимог призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ, з дати звернення, а саме: з 13.05.2025, з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, який до 1 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), за грудень 2023 року від 01.05.2025 № 93-Ф та довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби за грудень 2023 року від 01.05.2025 № 95 -Ф виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, суд зазначає наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» затверджений Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі - Порядок № 622).
Згідно з пунктом 4 Порядку № 622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби); розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60.
За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні; у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 01.05.2016, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 01.05.2016 на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали починаючи з 01.05.2016 на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць; матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.
За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах 3 - 5 цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.
Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики (пункт 5 Порядку № 622).
У матеріалах справи є довідки за формою, затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3, а саме: довідки від 01.05.2025 № 93-Ф та від 01.05.2025 № 95-Ф.
З огляду на викладене, та беручи до уваги те, що позивачу вже була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України №1058, суд дійшов висновку, що достатнім і ефективним способом захисту порушених прав позивача є прийняття судом рішення про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області перевести позивачку на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ, з дати звернення, а саме: з 13.05.2025, з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, який до 1 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), за грудень 2023 року від 01.05.2025 № 93-Ф та довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби за грудень 2023 року від 01.05.2025 № 95 -Ф виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Подібний правовий висновок стосовно способу захисту порушеного права викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.02.2025 у справі №580/6600/24.
Стосовно визначення суб`єкта, який приймає рішення про переведення на пенсію державного службовця, то суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
У цій справі для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, рішенням якого позивачу відмовлено в переведенні на пенсію державного службовця.
Отже, дії зобов`язального характеру щодо переведення позивачки на пенсію за віком має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, тобто Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області
Тому, позовні вимоги, заявлені позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задоволенню не підлягають.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків місцевого суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року у справі № 200/4267/25 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 15 січня 2026 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

І. Д. Компанієць