ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/394/26 Справа № 932/3553/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Карягіна Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 січня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Дніпра від 28 листопада 2025 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.,  

за участю:
особи, що притягується 
до адміністративної відповідальності   ОСОБА_1 ,
захисника Помінова О.В.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Дніпра від 28 листопада 2025 року 09.03.2025 року о 21:50 год. водій ОСОБА_1 , знаходячись на вул. Запорізьке шосе, 40 у місті Дніпрі, у порушення п.2.9-а ПДР України керував автомобілем “Мерседес”, н/з НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, що було встановлено за допомогою приладу “Драгер”, висновок якого становить 0,81 проміле, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив поновити строк на подання апеляційної скарги, у випадку визнання його пропущеним судом апеляційної інстанції, скасувати постанову суду від 28.11.2025 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, визнавши надані медичні документи та клопотання про відкладення неповажними, без належного з`ясування їхньої обґрунтованості. Зазначає, що подані ним медичні довідки були отримані у встановленому порядку та надані до суду одразу після звернення за медичною допомогою, зміст цих документів підтверджує його тимчасову непрацездатність у відповідні дати та не містить жодних ознак упередженості, суперечливості або сумнівів у їх достовірності. При цьому, посилання суду першої інстанції на рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментарі проти Іспанії» у частині висновків про нібито умисний характер дій ОСОБА_2 та його захисника не враховує фактичних даних, підтверджених медичними документами, оскільки у даному випадку наявні документи прямо свідчать про об?єктивну неможливість з?явитися у конкретні дати, а не про намір затягнути розгляд справи. Тому твердження про умисність дій є надмірно суворим та не відповідає фактичним обставинам. Вказує, що ст.268 КУпАП прямо забороняє розгляд справи за відсутності особи, якщо вона наполягає на участі або подає клопотання про відкладення. ОСОБА_1 надавав медичні документи про хворобу, його захисник завчасно подавав клопотання про відкладення судового засідання. Зауважує, що суд не перевірив поважність причин, не витребував додаткових доказів, а просто оголосив їх неповажними. Також зазначає, що суд розглянув справу без пояснень особи та захисника, не витребував від поліції додаткових документів, не перевірив наявність/відсутність медичного огляду в лікарні, не з`ясував дійсність повірки приладу, не перевірив сертифікацію приладу “Драгер”, не дослідив відеозапис, не залучив свідків. Матеріалами справи не підтверджено факт роз`яснення ОСОБА_1 його прав, не доведено відмову/згоду на огляд у лікарні. Крім того, вказує, що суд не встановив реальний стан здоров`я ОСОБА_1 , не перевірив наявність порушень поліцейських, зробив висновок виключно зі слів поліцейських, не врахував, що ознаки сп`яніння можуть бути викликані хворобою. Зауважує, що в мотивувальній частині постанови відсутній будь-який аналіз технічних характеристик відеозапису, його повноти чи відповідності порядку здійснення відеофіксації, передбаченому чинним законодавством, суд не надав оцінки тому, чи відображає відеозапис увесь перебіг події та дій поліцейських у спосіб, що дає можливість об`єктивно встановити фактичні обставини. Зазначає, що огляд на стан сп?яніння проведено без дотримання вимог Порядку направлення водіїв для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103. Матеріали справи не містять підтвердження забезпечення присутності двох свідків, не містять даних про роз?яснення ОСОБА_3 його права пройти огляд у закладі охорони здоров?я, не підтверджують проведення контрольного тесту, а також не містять відомостей про вручення копії акта огляду, як того вимагає зазначений Порядок. Вважає, що огляд фактично проведено з порушенням необхідної процедури, що позбавляє результат юридичної сили, робить матеріали справи недопустимими як докази та виключає можливість використання таких матеріалів судом при ухваленні рішення. За таких обставин подія і склад адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_2 не доведені належними та допустимими доказами. 
Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку. 
Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 28 листопада 2025 року за відсутності учасників справи. З матеріалів справи слідує, що апеляційна скарга подана до суду першої інстанції 12 грудня 2025 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що справу було розглянуто за відсутності сторін, матеріали справи не містять жодної інформації стосовно направлення у строк, передбачений вимогами ст.285 КУпАП, тобто протягом трьох днів, копії повного тексту постанови суду 1-ої інстанції ОСОБА_3 , а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду та позицію колегії суддів Третьої судової палати Верховного Суду, яка викладена у постанові суду від 11 вересня 2019 року при розгляді справи №130/2448/16-к, відповідно до якої без повного тексту судового рішення особа позбавлена можливості надати належне обґрунтування апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.
Мотивуючи винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції у мотивувальній частині постанови послався на те, що вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 09.03.2025 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 09.03.2025 року та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.03.2025 року, згідно яких при огляді у водія ОСОБА_2 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови і за допомогою приладу «Драгер» був проведений огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат якого складає 0,81 % проміле; відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, з якого вбачається, що після виїзду на місце ДТП працівники поліції оглядають автомобіль «Мерседес», н/з НОМЕР_1 , з`ясовують особу водія, яким є ОСОБА_4 , після чого називають виявлені у водія явні ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим пропонують водію ОСОБА_3 пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що останній погоджується, проходить за допомогою приладу «Драгер» огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат якого виявляється позитивним, з яким ОСОБА_4 згоден, та іншими матеріалами справи.
Приймаючи рішення про визнання винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладення стягнення на ОСОБА_2 суддя першої інстанції допустив неповноту і однобічність у дослідженні доказів по справі та не розкрив їх суті, не дав їм належної оцінки, а лише формально вказав на них.
За приписами ст. 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП передбачається за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно із п. 1.10 ПДР України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом).
В даному випадку об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, є саме керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), а його суб`єктом є будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст.12 КУпАП) на момент керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, які знижують їх увагу та швидкість реакції, незалежно від наявності чи відсутності посвідчення водія.
Однак, відповідно до відеозаписів з нагрудної камери поліцейських слідує, що фіксація розпочинається з моменту, коли працівники поліції прибули на місце ДТП, автомобіль не перебував в стані руху, ОСОБА_1 в той час не перебував за кермом автомобіля. 
Поза увагою судді залишилось те, що матеріали справи не містять доказів, які б указували на те, що ОСОБА_1 09.03.2025 року о 21:50 год. по вул. Запорізьке шосе, 40 у місті Дніпрі, дійсно керував транспортним засобом “Мерседес”, н/з НОМЕР_1 .
Поліцейські, що здійснювали фіксацію зазначеної події із складанням у подальшому протоколу про адміністративне правопорушення, безпосередньо факт керування ОСОБА_1 зазначеним вище транспортним не сприймали, тобто: ними безпосередньо цей автомобіль не зупинявся, очевидцями керування ОСОБА_1 цим автомобілем за інших обставин вони не були. 
З дослідженого апеляційним судом відеозапису встановлено, що після прибуття працівників поліції на місце ДТП, водієм автомобіля “Мерседес”, н/з НОМЕР_1 , представився інший чоловік, який під час спілкування з працівниками поліції надавав суперечливі свідчення, спочатку вказавши, що під час ДТП саме він був за кермом автомобіля, а згодом змінив свої пояснення та стверджував, що за кермом був ОСОБА_1 .
Після чого, працівник поліції здійснив телефонний дзвінок до очевидця ДТП, який повідомив службу 102 про ДТП за участю автомобіля “Мерседес”, н/з НОМЕР_1 , з метою описання зовнішності особи водія, однак, конкретної відповіді дана особа надати не змогла.
Сам же ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції заперечував факт перебування за кермом транспортного засобу, на що поліцейський зазначив, що дана обставина підтверджується поясненнями свідків.
Однак, матеріали справи не містять пояснень будь-яких свідків, які би підтвердили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, у тому числі чоловіка, який перебував в автомобілі під час ДТП та очевидця ДТП, який викликав працівників поліції.
Таким чином, об`єктивної фіксації керування автомобілем, зокрема: за допомогою камер спостереження, відео реєстраторів, портативних засобів зв`язку тощо матеріали справи не містять.
Наведене указує на те, що поліцейським на місці події факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом встановлений не був, а тому підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейських не було, оскільки керування транспортним засобом є складовою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Склавши в порушення вимог ч.1 ст. 130, ст. 254 і ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення і скерувавши його до суду, поліцейськими не було зазначено будь-яких доказів, якими би підтверджувався факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що є необхідним для притягнення його до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Тобто, факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 на відеозаписі не зафіксовано. При цьому інших доказів, які б поза розумним сумнівом, свідчили про факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, матеріали справи не містять.
До того ж, варто зауважити, що матеріали справи також не містять постанови суду, яка б набрала законної сили про визнання ОСОБА_1 винним за ст.124 КУпАП за фактом ДТП, яка мала місце 09.03.2025 року о 21:50 год. по вул. Запорізьке шосе, 40 у місті Дніпрі, за участю транспортного засобу “Мерседес”, н/з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .
Відсутність в справі доказів факту керування транспортним засобом особою, яка притягується до адміністративної відповідальності - виключає можливість притягнення її до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки не містить необхідної для цього складової - доведення факту керування транспортним засобом.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності складу адміністративного правопорушення, який підтверджений належними та допустимими доказами.
Суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).
Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.
Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом допустимими та достовірними доказами.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
З урахуванням наведеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього. 
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, що притягується до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Дніпра від 28 листопада 2025 року.
Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_2 — задовольнити.
Постанову Шевченківського районного суду м. Дніпра від 28 листопада 2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП — скасувати.
Винести нову постанову, якою на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду      С.І.Крот