КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 759/26458/25 Головуючий в суді І інстанції:Дячук С.І.
Провадження № 33/824/912/2026 Головуючий в суді ІІ інстанції: Сушко Л. П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Мамаєва Дмитра Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 01 грудня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 490812 від 22.10.2025 року - 22.10.2025 року о 16 год. 05 хв.у м. Київ по просп. Академіка Палладіна, 46А, водій ОСОБА_1 керував вантажним транспортним засобом «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов. Також відсутній ОСЦПВВТЗ, при цьому порушення було вчинено повторно протягом року (постанова ЕНА 4903445 від 06.06.2025 року), чим порушив п. 31 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 121 КУпАП.
Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 01 грудня 2025 року ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, за якою накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімуму доходів громадян, тобто у розмірі 850 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) місяці.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму, тобто в сумі 605 грн 60 коп..
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, 10 грудня 2025 року адвокат Мамаєв Д.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення не було дотримано всіх процесуальних вимог, адже ніяким чином не було встановлено, що водієм зазначені у протоколі дії були вчинені навмисно.
Також захисник ОСОБА_1 - адвокат Мамаєв Д.Ю., звертає увагу суду на те, що водієві не було роз`яснено прав.
Крім того, захисник ОСОБА_1 - адвокат Мамаєв Д.Ю., обгрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що протоколу про адміністративне правопорушення щодо власника складено не було.
Доводи апеляційної скарги адвокат Мамаєв Д.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , обгрунтовує також тим, що судом першої інстанції не було враховано клопотання захисника про відкладення розгляду справи у зв`язку із його хворобою.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Мамаєв Д.Ю., підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити. 
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.
Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.
Відповідно до ч. 3 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Відповідно до ч. 4 ст. 121 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті.
Відповідно до п. 31.3.б ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).
Проте, вимоги вказаного пункту ПДР України ОСОБА_1 дотримано не було.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.
Вина ОСОБА_1 у порушенні п. 31.3.б ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 490812 від 22.10.2025 року, з якого вбачається, що 22.10.2025 року о 16 год. 05 хв. у м. Київ по просп. Академіка Палладіна, 46А, водій ОСОБА_1 керував вантажним транспортним засобом «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов. Також відсутній ОСЦПВВТЗ, при цьому порушення було вчинено повторно протягом року (постанова ЕНА 4903445 від 06.06.2025 року), чим порушив п. 31 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 121 КУпАП. У графі 14 протоколу наявні пояснення водія: «доведу до ладу» (а.с. 1);
- у довідці визначення повторності порушення ПДР, відповідно до змісту якої, згідно витягу з обліково-реєстраційної бази даних «ІПНП», 06.06.2025 року інспектором патрульної поліції винесено постанову про адміністративне правопорушення, скоєного громадянином ОСОБА_1 , відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 121 КУпАП, відтак фабулу протоколу серії ЕПР1 № 490812 вважати, як ч. 4 ст. 121 КУпАП (а.с. 2);
- у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4903445 від 06.06.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП, оскільки водій керував транспортним засобом «MAN8.185 LC» д.н.з. НОМЕР_2 , що не пройшов обов`язковий технічний контроль (а.с. 3);
- на відеозаписі із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівника патрульної поліції, що здійснював оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та вказує на факт порушення водієм вказаних правил ПДР (а.с. 4).
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення.
Протокол підписаний особою, яка його склала, та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Обставини, зазначені в протоколі узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції наданим відеозаписом, на якому відображені події, які відбувалися 22 жовтня 2025 року за участю ОСОБА_1 ..
Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. На відео, що міститься в матеріалах справи, зафіксовані подія правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення не було дотримано всіх процесуальних вимог, адже ніяким чином не було встановлено, що водієм зазначені у протоколі дії були вчинені навмисно, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки суб`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, не обов`язково характеризується виною лише у формі прямого умислу. Диспозиція даної норми закону не містить у собі посилання на обов`язкову умисність вчинення таких дій, а тому може бути виражена як у формі умислу, так і у формі необережності.
У матеріалах справи наявна довідка про визначення повторності порушення ПДР та постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 4903445 від 06.06.2025 року, відповідно до змісту яких ОСОБА_1 вже притягався до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП менш ніж за рік до події, що є предметом даного провадження.
Наявність зазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення та довідки про повторність свідчить про те, що ОСОБА_1 було відомо про встановлений законом обов`язок дотримуватися вимог щодо технічного стану транспортного засобу та проходження обов`язкового технічного контролю, а також про правові наслідки їх недотримання. Незважаючи на це, водій повторно керував транспортним засобом без проходження обов`язкового технічного контролю, чим допустив порушення вимог законодавства, що є достатнім для настання адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП.
Крім того, як вбачається із наявного у матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери патрульного поліції, водій не заперечував факту наявності технічних проблем транспортного засобу (фрагмент відеофайлу «490812» з 0:00:50, з 0:20:25), а у поясненнях протоколу про адміністративне правопорушення зазначив, що всі недоліки усуне, що додатково підтверджує усвідомлення ним протиправності своєї поведінки.
Доводи апеляційної скарги про те, що водієві не було роз`яснено прав, суд апеляційної інстанції також не бере до уваги, як формальні, оскільки такі доводи не спростовують встановлених судом першої інстанції обставин того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 121 КУпАП, про що свідчить сукупність вищенаведених доказів. 
Разом з цим, у п. 13 протоколу про адміністративне правопорушення наявний підпис ОСОБА_1 , що свідчить про те, що водій стверджує про роз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених Конституцією України та КУпАП.
Як вбачається із наявного у матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери патрульного поліції, поліцейськими було роз`яснено водієві, що у нього вилучається водійське посвідчення, також було повідомлено про повторність даного адміністративного правопорушення та про те, що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, розгляд якого відбуватиметься у суді за викликом, на що ОСОБА_1 не висловлював жодних заперечень (фрагмент відеофайлу «490812» з 0:01:32).
Доводи апеляційної скарги про те, щопротоколу про адміністративне правопорушення щодо власника складено не було, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки суб`єктом адміністративного правопорушення за ст. 121 КУпАП є водій транспортного засобу, а не його власник.
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було враховано клопотання захисника про відкладення розгляду справи у зв`язку із його хворобою, то право ОСОБА_1 на безпосередню участь у судовому засіданні та право на захист було відновлено судом апеляційної інстанції.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що клопотання адвоката Мамаєва Д.Ю. про відкладення розгляду справи було передано судді 02 грудня 2025 року о 09 год. 00 хв., тобто вже після судового засідання, яке відбулось 01 грудня 2025 року, що унеможливило розгляд зазначеного клопотання під час розгляду справи (а.с. 18).
При цьому суд апеляційної інстанції наголошує, що ОСОБА_1 зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення ті пояснення, які вважав за потрібні, а свою незгоду із викладеними у ньому відомостями не зазначив.
Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімуму доходів громадян, що становить 850 грну дохід держави з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) місяці, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Святошинського районного суду міста Києва від 01 грудня 2025 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга адвоката Мамаєва Дмитра Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Мамаєва Дмитра Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 01 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено «22» січня 2026 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко