ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року	Львів	Справа № 380/1362/25 пров. № А/857/3305/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого судді Кузьмича С. М.,
суддів Курильця А.Р., Мікули О.І., 
за участю секретаря Волчанського А.І.,
представниці відповідача Пилат М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2025 року (постановлену головуючим – суддею Гавдик З.В. у м. Львові) з питань зміни способу та порядку виконання судового рішення у справі № 380/1362/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.05.2025 у справі №380/1362/25 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не прийняття рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії за заявою ОСОБА_1 від 28.12.2024. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.12.2024, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
18.09.2025 постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задоволено частково. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено повністю. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.05.2025 у справі № 380/1362/25 скасовано. Ухвалено постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії дій - задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 у встановленому законом розмірі та відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ компенсації втрати доходу за затримку строків виплати пенсії за період з 07.10.2009 до дати фактичної виплати заборгованості по пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 у встановленому законом розмірі та відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ компенсацію втрати доходу за затримку строків виплати пенсії за період з 07.10.2009 року до дати фактичної виплати заборгованості по пенсії.
10.12.2025 представник позивача звернувся до суду першої інстанції із заявою про зміну способу та порядку виконання судового рішення у даній справі, у якій просить змінити спосіб виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2025 у справі №380/1362/25, зобов`язавши відповідача в строк до 20.12.2025 року виплатити (стягнути з відповідача на користь позивача) на банківський рахунок позивача заборгованість з компенсації втрати доходу за затримку строків виплати пенсії за період з 07.10.2009 по 31.12.2024 року в сумі 522581,85 грн, з компенсацією втрати частини доходу за затримку термінів виплати заборгованості в період з 01.01.2025 року по день фактичної виплати заборгованості.
Вказана заява мотивована тим, що на виконання рішення у справі відповідачем нараховано компенсацію втрати доходу за затримку строків виплати пенсії за період з 07.10.2009 по 31.12.2024, в сумі 522581,85 грн. Виплата компенсації не проведена, терміни виплати не названі. Таким чином, судове рішення у справі не виконано. Судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 30.12.2025 в задоволенні заяви представника позивача від 10.12.2025 про зміну способу та порядку виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2025 у справі №380/1362/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії - відмовлено повністю.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що заява про зміну способу та порядку виконання судового рішення у даній справі, є передчасною, оскільки лише після вирішення питання про прийняття звіту, можливим буде вирішення питання про зміну способу та порядку виконання судового рішення.
Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційні скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення щодо судових витрат та ухвалити нове рішення про зміну способу та порядку виконання судового рішення у справі № 380/1362/25 на стягнення з Головного управління управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 заборони з виплати нарахованої компенсації втрати доходу за затримку строків виплати пенсії за період з 07.10.2009 по 31.12.2024 в сумі 522581,85 грн, з компенсацією втрати частини доходу за затримку термінів виплати заборгованості в період з 01.01.2025 по день фактичної виплати заборгованості.
Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що процедура контролю за виконанням рішення суду, при тому, що така до теперішнього часу не привела до виконання судового рішення, стає недоцільною, оскільки не передбачає повноважень суду за зобов`язанням зазначених органів звітувати суду про процедуру стягнення. За таких обставин єдиним законним заходом спонукання відповіді є заміна способу виконання рішення суду.
Відповідач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
В судовому засіданні представниця відповідача, заперечила проти задоволення апеляційної скарги та надала пояснення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.
Позивач, в судове засідання на виклик суду не з`явився, явку уповноваженої особи не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений, що не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, представницю відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін, з наступних підстав.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 № 11-рп/2012).
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.
Відповідно до частин другої, третьої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
За ч. 1 статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Згідно з абз. 1 ч. 3ст. 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» №4094-ІХ від 21.11.2024 внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України. Вказаний Закон набрав чинності 19.12.2024.

Так, частина третя статті 378 КАС України доповнена абзацом другим такого змісту: «Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат».

Відтак, на час подання позивачем заяви, законодавцем визначена, як самостійна підстава для зміни способу і порядку виконання судового рішення, як невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням.

Разом з цим, як зазначив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що після набрання у цій справі рішенням законної сили, судом ухвалою від 01.10.2025 було заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду задоволено. Встановлено судовий контроль за виконанням рішення суду від 18.09.2025 у справі №380/1362/25.

18.12.2025 ухвалою суду у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 05.12.2025 про виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2025 у справі №380/1362/25 - відмовлено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно подати до суду звіт про виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2025 у справі №380/1362/25 протягом одного місяця з дня отримання суб`єктом владних повноважень копії вказаної ухвали.

Таким чином, у відповідача є обов`язок подати до суду звіт про виконання рішення суду по даній справі протягом одного місяця з 18.12.2025, тобто до 18.01.2026. 

А тому, є правильним висновок суду першої інстанції, що заява про зміну способу та порядку виконання судового рішення у даній справі, є передчасною, оскільки лише після вирішення питання про прийняття звіту, можливим буде вирішення питання про зміну способу та порядку виконання судового рішення.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції правильно виснував про відмову в задоволенні заяви позивача про зміну способу та порядку виконання судового рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2025 року з питань зміни способу та порядку виконання судового рішення у справі № 380/1362/25 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 11 лютого 2026 року