ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/46012/24                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Кушнова А.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  02 грудня 2025 року                                                                                            м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:                      
головуючого судді                                                  Безименної Н.В.
суддів                                                                      Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.
за участю секретаря судового засідання                    Головченко В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської міської ради на рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа - Орган самоорганізації населення "Комітет мікрорайону "Радунь", про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А

Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської міської ради, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непогодження (відмови в погодженні) кошторисних документів Органу самоорганізації населення "Комітет мікрорайону "Радунь" на 2024 рік;
- зобов`язати відповідача погодити Органу самоорганізації населення "Комітет мікрорайону "Радунь" необхідні кошторисні документи для фінансування видатків 2024 року, зокрема план використання бюджетних коштів і штатний розпис.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року позов задоволено.
Не погодившись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що органи самоорганізації населення мають діяти також на підставі рішень органів місцевого самоврядування, в тому числі рішення Київської міської ради від 26.09.2002 №10/170 і суд першої інстанції помилково дійшов висновку про перевищення компетенції відповідачем.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що рішення відповідача від 26.09.2002 №10/170 прийнято не у відповідності до законів України, тому його виконання не є обов`язковим.
Третя особа відзив на апеляційну скаргу не подавала. Будь-які її письмові пояснення по суті позову в матеріалах справи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач з 01.01.2004 є керівником Органу самоорганізації населення "Комітет мікрорайону "Радунь" (далі - ОСН "Радунь"), який створено відповідно до Закону України "Про органи самоорганізації населення" та рішення Київської міської ради від 29.05.2003 №442/602. Вид діяльності за КВЕД: 84.11 "Державне управління загального характеру" (а.с.9 т.2).
ОСН "Радунь" звернувся з листом від 15.12.2023 №68 до Київської міської ради, в якому поінформував про наміри провести звітні збори/конференцію, які відбудуться 17.12.2023 за адресою вул.Радунська, 18 (а.с.115 т.1). 
Згідно з Протоколом звітної конференції жителів за місцем проживання на території дії органу самоорганізації населення "Комітет мікрорайону "Радунь" від 17.12.2023 заслухано звіт про роботу ОСН "Радунь", обговорено законність Порядків, затверджених рішенням Київради від 26.09.2022 №10/170 (зі змінами і доповненнями), затверджено рішення про те, що керівник та секретар ОСН "Радунь" можуть працювати в ньому на постійній основі з оплатою їх праці за рахунок коштів, переданих органу самоорганізації населення (а.с.117 зворот - а.с.120 т.1).
Київська міська рада листом від 25.12.2023 №225-СК-4638 повідомила керівника ОСН "Радунь" про те, що відповідно до частини 1 статті 4 Порядку організації та проведення зборів (конференції) щодо ініціювання створення та діяльності органів самоорганізації населення у місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 26.09.2002 №10/170 "Про органи самоорганізації населення у місті Києві" ініціатор проведення зборів (конференції) звертається до Київської міської ради з повідомленням за визначеною формою не пізніше ніж за 20 робочих днів до дати проведення зборів (конференції) (а.с.116 т.1).
При цьому, 12.12.2019 рішенням Київської міської ради №452/8025 (зі змінами, внесеними  рішенням Київської міської ради від 13.07.2023 №6900/6941) затверджено міську цільову програму "Сприяння розвитку громадянського суспільства у м. Києві на 2020- 2024 роки". Пунктами 1.21 та 1.22 додатка 1 до Програми передбачено надання фінансової підтримки органам самоорганізації населення, зокрема на оплату праці керівника, секретаря, бухгалтера, оренду приміщень, комунальні платежі, зв`язок, а також капітальні видатки. Виконавцем Програми визначено Київську міську раду, яка здійснює погодження кошторисної документації ОСН.
На виконання зазначеної Програми 04.03.2024 ОСН "Радунь" направив до Київської міської ради дві заяви - №08 та №09, якими подано план використання бюджетних коштів на 2024 рік та штатний розпис, а також надано матеріали звітної конференції за 2023 рік з метою погодження кошторисної документації для отримання фінансування відповідно до положень Програми (а.с.5-7 т.1).
Листом від 01.04.2024 №225-СК-1538 Київська міська рада повідомила позивача про неможливість погодження кошторисної документації через недотримання вимог Порядку організації та проведення зборів (конференції) щодо ініціювання створення та діяльності органів самоорганізації населення у місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 26.09.2002 №10/170 (зі змінами), внаслідок чого прийняті 17.12.2023 рішення під час організованого заходу не мають правових наслідків (а.с.8 т.1).
Згідно з довідкою ОСН "Радунь" від 04.07.2025 №07 у 2024 році ОСОБА_1 заробітна плата не нараховувалась і не виплачувалась у зв`язку з відмовою Київради в погодженні кошторисної документації ОСН-у на 2024 рік (а.с.8 т.2).
У зв`язку з тим, що в результаті непогодження кошторису ОСН "Радунь" не було отримано фінансування на 2024 рік та позивач, як керівник ОСН "Радунь" був позбавлений заробітної плати, останній звернувся до суду з даним позовом за відновлення своїх порушених прав.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що дії Київської міської ради щодо непогодження кошторисної документації ОСН "Радунь" на підставі невиконання положень Порядку, затвердженого рішенням №?10/170, є неправомірними, здійсненими поза межами компетенції, не мають законодавчого підґрунтя та порушують права органу самоорганізації населення на участь у місцевому бюджетному процесі, гарантовані чинним законодавством.
За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон №280/97-ВР), який визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування та Законом України "Про органи самоорганізації населення".
В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ч.1, 3 ст.140 Конституції України передбачено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села або ж добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, що встановлений законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Відповідно до ст.2 Закону №280/97-ВР місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Частиною 1 ст.3 наведеного Закону передбачено, що громадяни України реалізують своє право на участь у місцевому самоврядуванні за належністю до відповідних територіальних громад.
Згідно зі ст.4 Закону №280/97-ВР місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах: народовладдя; законності; гласності; колегіальності; поєднання місцевих і державних інтересів; виборності; правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності в межах повноважень, визначених цим та іншими законами; підзвітності та відповідальності перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб; державної підтримки та гарантії місцевого самоврядування; судового захисту прав місцевого самоврядування.
В силу ч.1 ст.5 Закону №280/97-ВР система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.
Відповідно до ч.1 ст.10 цього Закону сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Нормами ст.14 Закону №280/97-ВР встановлено, що сільські, селищні, міські, районні в місті (у разі їх створення) ради можуть дозволяти за ініціативою жителів створювати будинкові, вуличні, квартальні та інші органи самоорганізації населення і наділяти їх частиною власної компетенції, фінансів, майна.
Правовий статус, порядок організації та діяльності органів самоорганізації населення за місцем проживання визначаються законом.
Згідно з преамбулою Закону України "Про органи самоорганізації населення" (далі - Закон №2625-III), саме вказаний Закон визначає правовий статус, порядок організації та діяльності органів самоорганізації населення.
Положеннями ст.2 Закону №2625-III передбачено, що органи самоорганізації населення - представницькі органи, що створюються жителями, які на законних підставах проживають на території села, селища, міста або їх частин, для вирішення завдань, передбачених цим Законом. 
Відповідно до ст.3 наведеного Закону орган самоорганізації населення є однією з форм участі членів територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах у вирішенні окремих питань місцевого значення. Органами самоорганізації населення є будинкові, вуличні, квартальні комітети, комітети мікрорайонів, комітети районів у містах, сільські, селищні комітети.
Основними завданнями органів самоорганізації населення є: 1) створення умов для участі жителів у вирішенні питань місцевого значення в межах Конституції і законів України; 2) задоволення соціальних, культурних, побутових та інших потреб жителів шляхом сприяння у наданні їм відповідних послуг; 3) участь у реалізації соціально-економічного, культурного розвитку відповідної території, інших місцевих програм.
Частиною 1 ст.4 Закону №2625-III встановлено, що органи самоорганізації населення діють на підставі Конституції України, цього та інших законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, центральних та місцевих органів виконавчої влади (а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим та рішень Ради міністрів Автономної Республіки Крим), рішень відповідних органів місцевого самоврядування, рішень місцевого референдуму, статутів територіальних громад, розпоряджень сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті (у разі її створення) ради, виданих у межах своїх повноважень, положень про органи самоорганізації населення, рішень зборів (конференції) жителів за місцем проживання, які їх обрали.
Статтею 12 Закону №2625-III передбачено, що збори (конференція) жителів на підставі рішення сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради про створення органів самоорганізації населення відповідно до Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, актів та рішень відповідних органів місцевого самоврядування затверджують Положення про орган самоорганізації населення (далі - Положення).
У Положенні зазначаються: 1) назва та юридична адреса органу самоорганізації населення; 2) основні завдання та напрями діяльності органу самоорганізації населення; 3) права і обов`язки членів органу самоорганізації населення; 4) територія, у межах якої діє орган самоорганізації населення; 5) строк повноважень органу самоорганізації населення та порядок їх дострокового припинення; 6) порядок використання коштів та іншого майна, порядок звітності; 7) порядок припинення діяльності органу самоорганізації населення; 8) інші питання, пов`язані з діяльністю органу самоорганізації населення. 
Контроль за додержанням органом самоорганізації населення Положення про нього покладається на раду та її виконавчий орган, який здійснив реєстрацію органу самоорганізації населення.
Отже, питання, пов`язані з діяльністю органу самоорганізації населення, самостійно визначають таким органом і закріплюються в Положенні.
В силу ч.1 ст.144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
При цьому, компетенція відповідача визначається положеннями ст.25, 26 Закону №280/97-ВР, положення яких не передбачають повноважень на вирішення питань щодо діяльності органів самоорганізації населення, зокрема щодо порядку проведення зборів/конференцій ОСН.
Натомість, відповідно до п.20, 47 ч.1 ст.26 Закону №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема: прийняття рішень про наділення органів самоорганізації населення окремими власними повноваженнями органів місцевого самоврядування, а також про передачу коштів, матеріально-технічних та інших ресурсів, необхідних для їх здійснення; прийняття рішення про дострокове припинення повноважень органів територіальної самоорганізації населення у випадках, передбачених цим Законом.
Проте, відповідно до листа від 01.04.2024 №225-СК-1358 відповідачем відхилено прийняті 17.12.2023 ОСН «Радунь» рішення з підстав відсутності правових наслідків проведеного заходу.
Натомість, з вказаних вище положень законодавства, якими регулюються спірні правовідносини, не встановлено компетенції відповідача визначати збори/конференції ОСН такими, що не відбулися, а прийняті на таких зборах рішення вважати такими, що не мають правових наслідків.
Так, з метою належного врегулювання створення та діяльності органів самоорганізації населення у місті Києві, Київська міська рада 26.09.2002 прийняла рішення №10/170 «Про органи самоорганізації населення в місті Києві»,  яким відповідно до Закону України "Про органи самоорганізації населення", враховуючи рішення Київради від 20.06.2002 N 79/79 "Про заходи щодо органів самоорганізації населення в м. Києві":
1. Затверджено Порядок надання дозволу на створення органу самоорганізації населення в м. Києві згідно з додатком 1. 
2. Затверджено Типове положення про органи самоорганізації населення в м. Києві згідно з додатком 2. 
3. Доручено виконавчому органу Київради (Київській міській державній адміністрації): організацію проведення зборів (конференцій) жителів за місцем проживання; ведення єдиного реєстру органів самоорганізації населення в м. Києві при їх реєстрації відповідно до підпункту 4.1 пункту 4 рішення Київради від 28.03.2002 N 373/1807 "Про порядок реєстрації органів самоорганізації населення". 
4. Контроль за виконанням цього рішення покласти на постійну комісію Київради з питань самоврядування та інформаційної політики. 
В той же час, рішенням Київської міської ради від 23.03.2023 N 6261/6302 викладено в новій редакції рішення Київської міської ради від 26.09.2002 №10/170, відповідно до якої:
1. Дозвіл на створення органу самоорганізації населення у місті Києві надається Київською міською радою.
2. Ведення Єдиного реєстру органів самоорганізації населення у місті Києві здійснюється Департаментом суспільних комунікацій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).
3. Фінансування та контроль за діяльністю органів самоорганізації населення здійснює Департамент суспільних комунікацій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).
4. Затвердити:
4.1. Порядок ініціювання, надання дозволу на створення та створення органу самоорганізації населення в місті Києві згідно з додатком 1.
4.2. Порядок організації та проведення зборів (конференції) щодо ініціювання створення та діяльності органів самоорганізації населення у місті Києві згідно з додатком 2.
4.3. Типове положення про орган самоорганізації населення у місті Києві згідно з додатком 3.
5. Департаменту суспільних комунікацій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) здійснювати:
5.1. Надання необхідної організаційної та правової допомоги під час організації та проведення зборів (конференції) щодо діяльності органів самоорганізації населення у місті Києві.
5.2. Надання необхідної організаційної та правової допомоги органам самоорганізації населення у проведенні їх легалізації.
5.3. Ведення Єдиного реєстру органів самоорганізації населення у місті Києві.
5.4. Щоквартальне інформування постійної комісії Київської міської ради з питань місцевого самоврядування, регіональних та міжнародних зв`язків про обсяги фінансування та результати контролю за діяльністю органів самоорганізації населення.
6. Секретаріату Київської міської ради здійснювати перевірку документів, поданих за результатами проведення зборів (конференції) щодо надання дозволу на створення органів самоорганізації населення у місті Києві.
7. Контроль за виконанням цього рішення покласти на постійну комісію Київської міської ради з питань місцевого самоврядування, регіональних та міжнародних зв`язків.
Тобто, незважаючи на те, що відповідно до наведених вище положень Законів України №280/97-ВР та №2625-III саме Закон визначає порядок діяльності органів самоорганізації населення, які наділені власною компетенцією вирішувати питання, пов`язані з діяльністю ОСН, відповідач самостійно визначив відповідний порядок діяльності ОСН, шляхом викладенні 23.03.2023 в новій редакції свого рішення від 26.09.2002 №10/170, пунктом 4 якого затверджено, зокрема, Порядок ініціювання, надання дозволу на створення та створення органу самоорганізації населення в місті Києві та Порядок організації та проведення зборів (конференції) щодо ініціювання створення та діяльності органів самоорганізації населення у місті Києві.
За такого правового регулювання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що приписи законодавства не передбачають повноважень міської ради щодо самостійного ініціювання, створення та діяльності ОСН, роль якої обмежується розглядом звернення жителів та прийняттям рішення про надання дозволу на створення ОСН.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про перевищення компетенції Київською міською радою при прийнятті рішення від 26.09.2002 №10/170 та порушення принципу правової визначеності - складову верховенства права, що вимагає чіткості, передбачуваності та стабільності правового регулювання, внаслідок чого рішення Київської міської ради №?10/170 не може вважатися таким, що прийняте в межах компетенції органу місцевого самоврядування, і не може бути покладене в основу правової оцінки дій органу самоорганізації населення або слугувати підставою для обмеження його прав, зокрема права на участь у місцевому бюджеті та отримання фінансування відповідно до затвердженої міської цільової програми. 
Натомість, жодних обґрунтувань, в чому саме ОСН «Радунь» було допущено порушення положень Закону №2625-III при проведенні зборів 17.12.2023 та яке порушення норм вказаного Закону стало причиною не затвердження кошторисних документи для фінансування видатків 2024 року, ні лист від 01.04.2024 №225-СК-1538, ні апеляційна скарга не містять.
Щодо посилань апелянта на порушення ОСН «Радунь» встановленого рішенням Київської міської ради від 26.09.2002 №10/170 (в новій редакції) порядку проведення зборів/конференцій та строків повідомлення про їх проведення, колегія суддів звертає увагу, що Закон №2625-III не містить вимог щодо необхідності повідомлення  Київської міської ради  про проведення зборів (конференції) не пізніше ніж за 20 робочих днів до дати зборів.
Такі вимоги були встановлені саме оновленою редакцією рішення Київської міської ради від 26.09.2002 №10/170, якою фактично обмежено права та повноваження органів самоорганізації населення, що закріплені в Законі №2625-III.
Крім того, відповідно до вимог п.2 ст.9 Порядку організації та проведення зборів (конференції) щодо ініціювання створення та діяльності органів самоорганізації населення у місті Києві, затвердженим рішенням Київської міської ради від 26.09.2002 №10/170 (в редакції рішення від 23.03.2023 N 6261/6302) непроведення звітних зборів (конференції) відповідно до вимог цього Порядку, визнання роботи органу самоорганізації населення за звітний період незадовільною є підставою для прийняття відповідальним структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) рішення щодо відмови у наданні фінансової підтримки органу самоорганізації населення за рахунок коштів бюджету міста Києва та одночасного ініціювання перед Київською міською радою припинення повноважень органу самоорганізації населення в установленому законодавством України порядку.
В той же час, ОСН «Радунь» була проведена звітна конференція, протокол якої від 17.12.2023 та звіт про проведену роботу у 2023 році була подана до відповідача, що свідчить про відсутність підстав для непогодження (відмови в погодженні) кошторисних документів Органу самоорганізації населення "Комітет мікрорайону "Радунь" на 2024 рік.
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив, що відмова Київської міської ради в погодженні кошторисної документації ОСН "Радунь" на 2024 рік є юридично необґрунтованою та не передбаченою чинним законодавством.
Статтею 16 Закону №?2625-III передбачено, що фінансовою основою діяльності органу самоорганізації населення є: кошти відповідного місцевого бюджету, які надаються йому сільською, селищною, міською, районною у місті (у разі її створення) радою для здійснення наданих органу самоорганізації населення повноважень; добровільні внески фізичних і юридичних осіб; інші надходження, не заборонені законодавством. Орган самоорганізації населення самостійно використовує фінансові ресурси, отримані з місцевого бюджету, на цілі та в межах, визначених відповідною радою. 
З наведеного слідує, що положення спеціального Закону не встановлюють залежність погодження кошторисної документації від виконання локального порядку, затвердженого радою, який регламентує організацію зборів чи конференцій.
З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що непогодження відповідачем кошторисної документації ОСН "Радунь" на підставі невиконання положень Порядку, затвердженого рішенням №?10/170, є неправомірним, здійсненим поза межами компетенції, не мають законодавчого підґрунтя та порушують права органу самоорганізації населення на участь у місцевому бюджетному процесі, гарантовані чинним законодавством, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.
Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують. При цьому колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Зокрема, в п.30 Рішенні Європейського Суду з прав людини від 27 вересня 2001 року у справі «Hirvisaari v. Finland», зазначено, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно з п.29 Рішення Європейського Суду з прав людини від 09 грудня 1994 року у справі «Ruiz Torija v. Spain» пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод не можна розуміти як такий, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.
Керуючись ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Київської міської ради - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Текст постанови виготовлено 08 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач                                                                                   Н.В.Безименна

Судді                                                                                                    Л.В.Бєлова

                                                                                                    А.Ю.Кучма