ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/9072/25    Головуючий в І інстанції: Зуб І.Ю.
Номер провадження: 22-ц/819/272/26      Доповідач: Майданік В.В.   

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 січня 2026 року      м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Майданіка В.В.,
суддів: Воронцової Л.П., 
Склярської І.В.,

учасники справи: 
Олешківська окружна прокуратура, яка діє в інтересах позивачів
позивачі: Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів;
Херсонська обласна державна адміністрація Херсонської області;
відповідач – ОСОБА_1 ;
третя особа – Національний природний парк "Нижньодніпровський", 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою виконувача обов`язків керівника Олешківської окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі позивачів: Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів, Херсонської обласної державної адміністрації Херсонської області, на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 02 грудня 2025 року, постановлену у складі судді Зуб І.Ю. в м. Херсоні, дата складення повного судового рішення – не зазначено, у справі за позовом Олешківської окружної прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі позивачів: Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів, Херсонської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 , третя особа – Національний природний парк "Нижньодніпровський", про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та повернення її державі, 

В С Т А Н О В И В :

11.06.2025 року Керівник Олешківської окружної прокуратури в інтересах позивачів звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив:
--- скасувати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером 6520384500:03:001:0615 за ОСОБА_1 ; 
--- зобов`язати відповідача повернути державі в особі Херсонської обласної державної адміністрації на земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером 6520384500:03:001:0615; 
--- скасувати в державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером 6520384500:03:001:0615.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.08.2025 року справу передано за підсудністю до Болградського районного суду Одеської області.

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 16.09.2025 року справу передано за підсудністю до Тарутинського районного суду Одеської області.

Ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 30.10.2025 року справу передано за підсудністю до Херсонського міського суду Херсонської області.

Оскаржуваною ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02 грудня 2025 року матеріали вказаної позовної заяви було повернуто особі, яка подала позовну заяву. 

Повертаючи позовну заяву особі, яка її подала, суд першої інстанції, пославшись на п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України, виходив з того, що з підписантом позовної заяви є ОСОБА_2 та зазначено посаду вказаної особи "керівник Олешківської окружної прокуратури Херсонської області". Суд послався на положення ст.47 ("Цивільна процесуальна дієздатність"), 58 ("Участь у справі представника") ЦПК України і зазначив, що позовна заява та додатки подані до неї не містить будь-яких доказів на підтвердження повноважень та статусу її підписанта Костянтина Гулякова як Керівника Олешківської окружної прокуратури Херсонської області. Таким чином, вказав суд, за відсутності в матеріалах позовної заяви у відповідності до положень ст.58 ЦПК України документального підтвердження повноважень Костянтина Гулякова, як Керівника Олешківської окружної прокуратури Херсонської області, виникає необхідність повернення заяви на підставі п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України.

На вказане судове рішення виконувачем обов`язки керівника Олешківської окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі позивачів: Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів, Херсонської обласної державної адміністрації Херсонської області, подана апеляційна скарга, в якій ставиться питання про його скасування й направлення справи для розгляду до суду першої інстанції. При цьому скаржник послався на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Зокрема, вказав, що згідно висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 13.06.2023 року у справі №580/8729/21, КАСУ та Закон України "Про прокуратуру" розрізняють випадки, коли прокуратура діє як самостійний учасник справи і коли прокуратура діє, як представник інтересів держави. У першому випадку забезпечується представництво інтересів самої прокуратури через інститут самопредставництва або представництва. У цьому випадку застосуванню підлягають ч.1 ст.55 КАС України та ч.3 ст.13 Закону України "Про прокуратуру". У другому випадку прокуратура здійснює функцію представництва інтересів держави і діє виключно від імені держави та як представник інтересів держави. В такому випадку застосуванню підлягають правила ч.3 ст.53 КАС України та ч.3 ст.24 Закону "Про прокуратуру". Також послався на рішення Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 08 квітня 1999 року та висновки, які містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 року у справі №915/478/18 та від 27.02.2019 року у справі №761/3884/18. Підсумовуючи, зазначив, що прокурор при здійсненні представництва інтересів держави в суді діє не від імені органу прокуратури як юридичної особи, а виключно від імені держави. Тобто, вказав скаржник, керівником окружної прокуратури у цій справі подано позовну заяву, діючи у статусі прокурора, якому ст.131-1 Конституції України та ст.ст.23, 24 Закону України "Про прокуратуру", п.6.1 Наказу Генерального прокурора від 21.08.2020 №389 "Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді" надано такі повноваження для здійснення участі у судовому процесі у формі представництва інтересів держави в особі уповноважених органів.
А тому вважає, що є помилковими аргументи суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви з посиланням на відсутність доказів для підтвердження наявності у керівника окружної прокуратури повноважень, адже Законом України "Про прокуратуру" не встановлено необхідності підтвердження довіреністю повноважень осіб, зазначених у ст.15 Закону України "Про прокуратуру", як представників у цивільному процесі, які діють у межах своєї компетенції. Зазначив, що такі особи підтверджують свої повноваження службовим посвідченням. Таким чином, вважає, що висновок суду про те, що у прокурора відсутні повноваження на представництво у суді, суперечить ст.24 Закону України "Про прокуратуру" та ст.56 ЦПК України.
Керівник Олешківської окружної прокуратури Херсонської області є публічною особою, інформація про якого розміщена на офіційному вебсайті Херсонської обласної прокуратури за адресою https://kherson.gp.gov.ua/ua/index.html, та перебуває у вільному доступі. Відтак, вказав, підписання керівником Олешківської окружної прокуратури Херсонської області вказаної позовної заяви в інтересах держави в особі Міндовкілля, Херсонської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та повернення її державі, вчинено в межах повноважень, передбачених ч.3 ст.24 Закону України "Про прокуратуру", та не потребують додаткових документальних підтверджень повноважень та статусу її підписанта.
Крім того, скаржник зазначив, що оскаржувана ухвала за своїм змістом та правовою суттю суперечить загальновизнаному принципу забезпечення ефективного захисту прав судом. При цьому послався на рішення Європейського суду з прав людини (зокрема у справах "Zubac v. Croatia", "Beles and Others v. the Czech Republic", № 47273/99, пп. 50-51 та 69, та "Walchli v. France", № 35787/03, п. 29), в яких зазначено, що "надмірний формалізм" може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист. При цьому, вказав, При цьому, вказав, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя. У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення у справі "Kutic v. Croatia", заява № 48778/99, пункт 25).

Заслухавши доповідь судді, пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається таке.

Цей позов пред`явлено 11 червня 2025 року.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.08.2025 року справу передано за підсудністю до Болградського районного суду Одеської області.

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 16.09.2025 року справу передано за підсудністю до Тарутинського районного суду Одеської області.

Ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 30.10.2025 року справу передано за підсудністю до Херсонського міського суду Херсонської області.

Оскаржуваною ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02 грудня 2025 року матеріали вказаної позовної заяви було повернуто особі, яка подала позовну заяву. 

З мотивом суду погодитися не можна, оскільки він суперечить дійсним обставинам.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли, зокрема, заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до ч.1 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. 

Згідно з ч.2 ст.131-1 Конституції України організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом. 

У Рішенні від 05.05.2019 № 4-p(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/ функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень. 

Відповідно до ч.2 ст.4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. 

Згідно з ч.3 ст.56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. 

За ст.15 Закону України "Про прокуратуру" прокурором органу прокуратури, серед інших, є керівник окружної прокуратури. 

Статус прокурора визначено у ст.15 вказаного Закону, частиною 2 якої передбачено, що прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі. 

Відповідно до ч.1 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. 

Згідно з ч.1 ст.24 Закону України "Про прокуратуру" керівник окружної прокуратури наділений правом на подання позовної заяви, у тому числі, в порядку цивільного судочинства. 

За ч.7 ст.24 Закону України "Про прокуратуру" повноваження прокурорів, передбачені цією статтею, здійснюються виключно на підставах та в межах, передбачених процесуальним законодавством.

Крім того, положенням п.6.1 Наказу Генерального прокурора від 21.08.2020 №389 "Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді" визначено повноваження керівника окружної прокуратури на надіслання позову до суду за своїм підписом. 

Згідно висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 13.06.2023 року у справі №580/8729/21, Кодекс адміністративного судочинства України та Закон України "Про прокуратуру" розрізняють випадки, коли прокуратура діє як самостійний учасник справи і коли прокуратура діє, як представник інтересів держави. У першому випадку забезпечується представництво інтересів самої прокуратури через інститут самопредставництва або представництва. У цьому випадку застосуванню підлягають ч.1 ст.55 КАСУ та ч.3 ст.13 Закону України "Про прокуратуру". У другому випадку прокуратура здійснює функцію представництва інтересів держави і діє виключно від імені держави та як представник інтересів держави. В такому випадку застосуванню підлягають правила ч.3 ст.53 КАСУ та ч.3 ст.24 Закону "Про прокуратуру".

Таким чином, як правильно зазначено в апеляційній скарзі, прокурор при здійсненні представництва інтересів держави в суді діє не від імені органу прокуратури як юридичної особи, а виключно від імені держави. Тобто, керівником окружної прокуратури у цій справі подано позовну заяву, діючи у статусі прокурора, якому ст.131-1 Конституції України та ст.ст.23, 24 Закону України "Про прокуратуру", п.6.1 Наказу Генерального прокурора від 21.08.2020 №389 "Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді" надано такі повноваження для здійснення участі у судовому процесі у формі представництва інтересів держави в особі уповноважених органів.

А тому є помилковими висновки суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви з посиланням на відсутність доказів для підтвердження наявності у керівника окружної прокуратури повноважень, адже Законом України "Про прокуратуру" не встановлено необхідності підтвердження довіреністю повноважень осіб, зазначених у ст.15 Закону України "Про прокуратуру", як представників у цивільному процесі, які діють у межах своєї компетенції.

Як підставно зазначено у скарзі, такі особи підтверджують свої повноваження службовим посвідченням. 

Суд апеляційної інстанції враховує те, і про це підставно зазначено у скарзі, що керівник Олешківської окружної прокуратури Херсонської області є публічною особою, інформація про якого розміщена на офіційному вебсайті Херсонської обласної прокуратури за адресою https://kherson.gp.gov.ua/ua/index.html, та перебуває у вільному доступі. 

Отже, підписання керівником Олешківської окружної прокуратури Херсонської області позовної заяви в інтересах держави в особі Міндовкілля, Херсонської обласної державної адміністрації, вчинено в межах повноважень ч.3 ст.24 Закону України "Про прокуратуру", та не потребують додаткових документальних підтверджень повноважень та статусу її підписанта.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що висновок суду про те, що у прокурора відсутні повноваження на представництво у суді, суперечить ст.24 Закону України "Про прокуратуру" та ст.56 ЦПК України. 

Таким чином, суд першої інстанції належної уваги на зазначене не звернув, не врахував положення вказаних норм процесуального й матеріального права, а тому помилково застосував п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України, яким встановлено підстави для повернення позовної заяви. 

За таких обставин апеляційний суд не може визнати законною і обґрунтованою оскаржувану ухвалу, що відповідно до п.6 ч.1 ст.374 та п.п.1 і 4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставою для її скасування з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. Відповідно апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.367, п.6 ч.1 ст.374 та п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу керівника Олешківської окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі позивачів: Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів, Херсонської обласної державної адміністрації Херсонської області, задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 02 грудня 2025 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Дата складення повного тексту постанови – 12 січня 2026 року. 

Головуючий     _ _ _ _ _ _ _ _ _ _     В.В. Майданік

Судді:      _ _ _ _ _ _ _ _ _ _    Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _  І.В. Склярська