Єдиний унікальний номер 341/1200/25 
Номер провадження 2/341/63/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2026 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Мергеля М. Р., за участю:
секретаря судового засідання Матейко О. С.,
представника позивача Лукиніва М. П. , 
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи:  ІНФОРМАЦІЯ_1 , військова частина НОМЕР_1 , за участю Служби у справах дітей Галицької міської ради Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав.

установив

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участю Служби у справах дітей Галицької міської ради Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав.
У позові просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26.09.2006 між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб. У шлюбі народилось двоє дітей: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідачка ОСОБА_3 не піклується про фізичний, матеріальний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя. Не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їхній фізичний розвиток. Не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення. Не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей. Не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі. Не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу. Не створює умови для отримання ними освіти. Веде аморальний спосіб життя. Зазначені обставини можна розцінювати як ухилення від виховання дитини - сина ОСОБА_6 , адже вона свідомо нехтує своїми обов`язками. Поведінка відповідачки становить реальну загрозу для сина ОСОБА_6 , для його інтересів, здоров`я та психічного розвитку. За таких обставин просить позбавити відповідачку батьківських прав щодо сина ОСОБА_6 . 
Ухвалою суду від 30.07.2025 відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Зобов`язано Службу у справах дітей подати до суду висновок щодо можливості та доцільності позбавлення батьківських прав відповідачки.
Підготовче судове засідання призначено на 14.08.2025.
19.08.2025 ІНФОРМАЦІЯ_1 надіслав до суду пояснення, у якому зазначив наступне.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , призваний 10.03.2025 на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_6 та направлений до ІНФОРМАЦІЯ_7 (ВЧ НОМЕР_1 ). Зазначив, що у матеріалах справи відсутня інформація, в чому полягає аморальний спосіб життя ОСОБА_3 та докази такого способу життя. Також, докази, які підтверджують ставлення ОСОБА_3 до дитини та загалом її відношення до процедури позбавлення її батьківських прав. Не надано доказів застосування до матері інших заходів впливу, які мали б передувати позбавленню батьківських прав. Окрім цього підлягає з`ясуванню, хто на цей час займається вихованням дитини, враховуючи те, що позивач проходить військову службу в Збройних Силах України. Також, зазначив, що рішення суду вплине на законні інтереси військової частини, де проходить службу позивач, а тому наявна необхідність у залученні такої в якості третьої особи. Розгляд справи просив проводити за відсутності представника ІНФОРМАЦІЯ_6 (а. с. 55-57). 
Ухвалою суду від 27.10.2025 залучено до участі у справі третю особу військову частину НОМЕР_1 . Підготовче судове засідання відкладено на 28.11.2025.
27.10.2025 до суду надійшов висновок Служби у справах дітей Галицької міської ради.
Ухвалою суду від 28.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.12.2025.
02.12.2025 командир військової частини НОМЕР_1 надіслав до суду заяву, у якій зазначив, що командування військової частини у заявленому позові не заперечує. Просить справу розглядати без участі представника військової частини НОМЕР_1 (а. с. 103). 
Відповідно до ухвали суду від 09.12.2025 застосовано до відповідачки ОСОБА_3 захід процесуального примусу у вигляді штрафу. Постановлено стягнути з відповідачки в дохід державного бюджету штраф у розмірі 0,3 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 908,40 грн, за неявку до суду (а. с. 114).
Ухвалою суду від 10.12.2025 витребувано з КНП «Галицька ЦРЛ» інформацію чи зверталась ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за медичною допомогою, зокрема, до лікаря-психіатра (а. с. 115).
Ухвалою суду від 02.01.2026 скасовано ухвалу Галицького районного суду Івано-Франківської області від 09.12.2025 про застосування до відповідачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заходу процесуального примусу у вигляді штрафу, оскільки суд отримав дані медичного характеру, які свідчать про наявність у ОСОБА_3 психічного захворювання, діагноз: змішаний дисоціативний розлад, тривожно-депресивний синдром конверсійними нашаруваннями з інсомнією (а. с. 138). 
У чергове судове засідання 06.01.2026 з`явився представник позивача. Відповідачка, представники третіх сторін та представник Служби у справах дітей Галицької міської ради Івано-Франківської області не з`явились, хоча повідомлені про розгляд справи відповідно до норм ст. 128 ЦПК України. Клопотань про відкладення розгляду справи не надсилали.
25.08.2025 відповідачка ОСОБА_3 подала до суду заяву, у якій просила справу розглядати без її участі. Заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а. с. 68).
06.01.2026 представник Служби у справах дітей Галицької міської ради Івано-Франківської області подала до суду заяву, у якій просить справу розглядати без її участі. 
Положеннями частини першої статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (пункт 1 частина третя статті 223 ЦПК України).
Таким чином, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності відповідачки, представників третіх сторін та представника Служби у справах дітей Галицької міської ради Івано-Франківської області, оскільки такі повідомлені належним чином про судове засідання, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не подавали, представники третіх сторін та представник Служби у справах дітей Галицької міської ради Івано-Франківської області просили розгляд справи здійснювати без їхньої участі.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові. Просив позов задовольнити. Також, додав, що відповідачка не піклується про сина, її поведінка загрожує життю і здоров`ю дитини. Своєю чергою відповідачка обмежено дієздатною чи недієздатною не визнавалась, а тому несе повну відповідальність за свої вчинки і поведінку як матір ОСОБА_6 . Поведінку відповідачки щодо сина змінити неможливо.
Заслухавши представника позивача, надавши належну правову оцінку наявним у справі письмовим доказам, суд установив наступні фактичні обставини у справі.
Сторони зареєстрували шлюб 26.09.2006 у виконавчому комітеті Тустанської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, актовий запис № 11, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а. с. 10).
Згідно зі змістом наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьком є ОСОБА_2 - позивач у справі, а відповідачка ОСОБА_3 - матір`ю (а. с. 11).
Відповідно до копії відомості від 14.03.2025 № 177 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, яка видана власнику ОСОБА_2 , підтверджується, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 14).
Згідно з копією характеристики учня 9 класу філій № 1 Галицького ліцею імені Я. Осмомисла ОСОБА_4 підтверджується, що ОСОБА_8 навчався у філії № 1 з першого класу. За роки навчання зарекомендував себе як дисциплінований учень. Володіє навчальним матеріалом на середньому та початковому рівнях Навчається не в повну міру своїх сил і можливостей. Потребує контролю за навчанням, до якого не завжди проявляє зацікавленість. Мав багато пропусків у зв`язку із сімейними обставинами та за хворобою. Пам`ять довільна, учень потребує багаторазового повторення та більше часу на опрацювання матеріалу, темп роботи невисокий. Мало читає, свої думки висловлює нечітко, у письмовій формі з орфографічними помилками До уроків готується не завжди. Найбільший інтерес проявляв до уроків фізичної культури, де має високі навчальні досягнення. Характеризується самостійністю та енергійністю, спокійний. Має власну думку. З повагою ставиться до товаришів і старших від себе, вузьке коло друзів, але намагається підтримувати дружні стосунки однокласниками. Цікавиться технікою, не цурається фізичної праці. Дотримується норм поведінки у класі, але не завжди свідомо їх виконує. Виконує громадські доручення в залежності від настрою, інколи під керівництвом вчителя. Бере участь у громадському житті класу та школи. ОСОБА_6 проживає зі своїми батьками, але за останні три роки мати ОСОБА_3 питаннями успішності та поведінкою сина не цікавилась, до школи не приходила, на дзвінки не відповідала. Вихованням ОСОБА_6 займається більше батько ОСОБА_2 . Він приділяє належну увагу вихованню сина, співпрацює з класним керівником та адміністрацією закладу щодо навчання та поведінки сина. Відвідує класні та загальношкільні батьківські збори (а. с. 15).
Згідно зі змістом акта обстеження умов проживання від 17.06.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , вихованням дітей займається батько. Мати участі у вихованні дітей не бере. Зі слів сина ОСОБА_6 мати не відвідувала батьківські збори, не цікавилась його навчанням, особистими справами, не готує їжу, не дає ключі від будинку, де він проживає. Тому, він харчується у тіток, а більшість часу проводить на вулиці. Питанням ведення домашнього господарства та побуту займається виключно батько (а. с. 17). 
Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов від 01.07.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 зареєстрований і фактично проживає з дружиною і двома дітьми за вищевказаною адресою. Дружина не займається вихованням дітей, не приділяє їм увагу і турботу. У побуті не допомагає. ОСОБА_2 є єдиним годувальником і опорою в сім`ї, так як дружина ніколи не працювала (а. с. 16). 
Згідно зі змістом довідки-характеристики Галицької міської ради Івано-Франківської області від 08.07.2025, яка видана для пред`явлення адвокату Лукиніву М. П., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є депутатом Галицької міської ради Івано-Франківської області. Протягом 2025 року, а саме 18.06.2025 до Служби у справах дітей Галицької міської ради надійшло два звернення щодо неналежного виховання ОСОБА_3 дітей (а. с. 18).
Відповідно до відповіді лікаря-педіатра ОСОБА_9 від 08.07.2025 на запит адвоката Лукиніва М. П. від 03.07.2025, ОСОБА_3 , 1986 року народження, жодного разу не зверталась до лікаря-педіатра ОСОБА_9 для отримання медичної допомоги дітям: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Фактично догляд за дітьми здійснює їх батько ОСОБА_2 та тітка ОСОБА_10 , які звертались за медичною допомогою для дітей, слідкували за вчасним прийомом ліків та дотримувались рекомендацій (а. с. 19). 
До матеріалів справи додано копію воєнного білета серії НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_2 (а. с. 32-33).
Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Галицької міської ради Івано-Франківської області від 27.10.2025 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , комісія з питань захисту прав дитини Галицької міської ради Івано-Франківської області рекомендує за можливе і доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 71-73).
Висновок обґрунтовано наступним.
На засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Галицької міської ради ОСОБА_3 не була присутня, оскільки нею особисто 25.08.2025 подано до суду заяву, в якій вказано, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. ОСОБА_2 на засідання комісії не з`явився, оскільки проходить службу в ЗС України.
Відповідно до характеристики на ОСОБА_4 , студента Івано-Франківського професійного політехнічного ліцею, з`ясовано, що ОСОБА_6 характеризується як відповідальний, старанний, доброзичливий учень. Сімейна ситуація викликає занепокоєння. Мати не проявляє належного інтересу до життя дитини, участь у вихованні - відсутня. Батько перебуває на службі, проте підтримує тісний зв`язок з сином. Це впливає на емоційний стан дитини та потребує додаткової уваги з боку соціально-психологічної служби ліцею. Вихованням учня займається тітка, яка забезпечує необхідні умови для навчання та розвитку (характеристика видана Івано-Франківським професійним політехнічним ліцеєм від 20.10.2025 № 04/01-13/294).
Відповідно до характеристики філії № 1 Галицького ліцею імені Ярослава Осмомисла на учня 9 класу ОСОБА_4 , за останні три роки мама питанням успішності сина та його поведінкою не цікавилася, до школи не приходила, на дзвінки не відповідала. Вихованням ОСОБА_6 займався батько, приділяв належну увагу вихованню сина, співпрацював з класним керівником та адміністрацією закладу щодо навчання та поведінки сина, відвідував класні та загальношкільні збори.
Неповнолітній ОСОБА_4 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Галицької міської ради 19.06.2025 повідомив, що мати не прийшла до нього на останній дзвоник, тому довелося останній вальс танцювати з класним керівником. Ця ситуація негативно вплинула на емоційний стан дитини. ОСОБА_6 не має ключів від батьківського будинку, де проживає з старшим братом та мамою, та зареєстрований за відповідною адресою (витяг № 177 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 14.03.2025), що є порушенням права дитини на житло.
Зі слів ОСОБА_6 ситуація у сім`ї дуже ускладнилася з мобілізацією батька. Мати не завжди готує їжу, не купує продукти харчування, не налагоджує побут, тому систематично він харчується у своїх тіток по батьковій лінії, які проживають поруч. Також, мати не цікавиться життям сина.
Відповідно до рішення Галицької міської ради Івано-Франківської області від 27.11.2025 № 187 про затвердження висновку комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Галицької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 виконавчий комітет міської ради вирішив затвердити висновок комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Галицької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо її неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 89). 
Відповідно до довідки від 16.10.2025 № 01-10/105, виданої Івано-Франківським професійним політехнічним ліцеєм підтверджується, що ОСОБА_4 навчається в Івано-Франківському професійному політехнічному ліцеї з 01.09.2025 за спеціальністю електромонтажник з освітлення та освітлювальних мереж. Слюсар-електрик ремонту електроустаткування. Денна та державна форма навчання. 1 курс, термін навчання 3 роки до 30.06.2028 (а. с. 82). 
Згідно зі змістом характеристики від 20.10.2025 № 04/01-13/294, виданої Івано-Франківським професійним політехнічним ліцеєм на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтверджується, що ОСОБА_4 навчається у відповідному ліцеї з 01.09.2025. Характеризується як відповідальний, старанний, доброзичливий учень. Має добрий рівень навчальної мотивації. Проявляє інтерес до спецпредметів. Охоче виконує поставлені завдання. ОСОБА_4 ввічливий у спілкуванні. Легко вступає в контакт. Вміє працювати в колективі, дотримується встановлених правил. Приймає активну участь у житті ліцею. Сімейна ситуація викликає занепокоєння. Мати не проявляє належного інтересу до життя дитини, участь у вихованні - відсутня. Батько перебуває на службі, проте підтримує тісний зв`язок з сином. Це впливає на емоційний стан дитини та потребує додаткової уваги з боку соціально-психологічної служби ліцею. Вихованням учня займається тітка, яка забезпечує необхідні умови для навчання та розвитку (а. с. 83).
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1855/25, яка видана КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» на ім`я ОСОБА_3 підтверджується, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала у стаціонарі з 11.03.2025 до 25.03.2025. Повний діагноз: змішаний дисоціативний розлад, тривожно-депресивний синдром конверсійними нашаруваннями з інсомнією (а. с. 125). Відповідно до розділу виписки «Психічний стан»: пацієнтка доступна формальному мовному контакту. Голос тремтить. Вираз обличчя стривожений, наляканий. На поставлені питання відповідає після паузи по суті. Повідомила: «я плакала дуже…спати не могла… я боюся дуже… чула дзвони в голові…але що то…». При виписці ОСОБА_3 повідомила: «я не можу сприймати інформацію, яку до мене говорять…так собі відключаюсь, а потім повертаю сі і не пам`ятаю…а вони зляться…часто так стається як боюся…». Обтяжується госпіталізацією.
Згідно зі змістом довідки від 15.12.2025 № 235, виданої КНП «Галицька лікарня», підтверджується, що ОСОБА_3 зверталась за медичною допомогою в кабінеті психіатра 26.03.2025. Лікувалась стаціонарно з 11.03.2025 до 25.03.2025. Діагноз: змішаний дисоціативний розлад, тривожно-депресивний синдром конверсійними нашаруваннями з інсомнією (а. с. 124).
Також, суд установив, що ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 26.06.2025 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Галицької міської ради Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав залишено без розгляду за заявою представника позивача.
У судовому засіданні 09.12.2025 позивач зазначив, що відповідачка близько семи років не виконує свої батьківські обов`язки щодо дітей. Не готує, не прибирає, не пере одяг, не займається здоров`ям дітей. Неодноразово ОСОБА_6 був хворий. Відповідачка не пускала його сестру ОСОБА_11 , щоб та дала ліки сину. Син ОСОБА_6 навчається у Івано-Франківську. Щодня приїжджає додому у м. Галич. Зазначив, що перебуває на службі у ЗС України з березня 2025 року. Щодо відповідачки раніше нікуди не звертався, бо перебував вдома та займався дітьми. Не хотів виносити бруд з дому. Також, зазначив, що відповідачка кидала у молодшого сина ОСОБА_6 ножицями. Відповідачка не має проблем з алкоголем чи наркотиками. Він не відмовляється від служби в ЗС України, але за сином потрібно доглядати. Відповідачка не має психічних захворювань. Може піти просто гуляти. Позбавлення батьківських прав призведе до його звільнення із ЗС України і син буде доглянутий, нагодований, бо він це буде робити. Чому відповідачка так себе поводить, пояснити не може. 
На запитання представника позивача позивач відповів, що відповідачка нічим не займається, ніде не працює, гуляє. Відповідачка закинула господарство. Ціль позбавлення батьківських прав - інтереси дитини, щоб за сином доглядати. 
На запитання представника Служби у справах дітей Галицької міської ради позивач відповів, що не хотів раніше звертатись щодо позбавлення відповідачки батьківських прав, щоб не виносити бруд із хати, оскільки у місті всі всіх знають. 
У судовому засіданні 09.12.2025 представник Служби у справах дітей Галицької міської ради зазначила, що сім`я ОСОБА_12 у поле зору не попадала. Інформація з`явилась, коли батька мобілізували у ЗС України. Сестра позивача зверталась до Служби у справах дітей та казала, що мати не дбає про дітей. Зокрема, вона зазначила, що син був хворий, а мати її не пустила до хати. До адміністративної відповідальності відповідачка не притягувалась. Також, зазначила, що представники Служби у справах дітей виїжджали за адресою місця проживання сім`ї ОСОБА_12 , проте відповідачка їх не впустила до хати. Позов про позбавлення батьківських прав відповідачки підтримує.
Відповідно до частини першої статті 232 ЦПК України допит малолітніх свідків і, за розсудом суду, неповнолітніх свідків проводиться в присутності батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, якщо вони не заінтересовані у справі, або представників органів опіки та піклування, а також служби у справах дітей.
Допитаний у судовому засіданні син сторін ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , в присутності представника Служби у справах дітей Галицької міської ради розповів, що батько перебуває на службі в ЗС України. Мати постійно знаходиться вдома. Не знає, чим мама займається. Ключі від житла є вдома. Він з навчання у Івано-Франківську щодня приїжджає додому. Коли він був хворий, то перебував у тітки ОСОБА_11 , бо мама його не лікувала та в хаті було холодно. При цьому є вдома дрова, які відсиріли і погано горять, тому він не палив. Опалювати житло сам вміє. До тітки пішов добровільно, бо мама його закривала у хаті, тільки поліцію впустила. Це було у листопаді. Коли хворів, то мамі казав, щоб дала ліки і пустила тітку. Проте, відповідачка нікого не пускала, бо казала, що ніч. Його навчанням мама не цікавиться. Каже: «Для чого це?». Зазначив, що вдома, інколи, може бути їжа. Думає, що мама лінується готувати. Їсти він ходить до тітки. 
На запитання представника Служби у справах дітей Галицької міської ради ОСОБА_4 відповів, що зранку мама нічого не готує. Його навчальний заклад мама не відвідувала. Одяг йому купує тітка або він замовляє з інтернету. Тато все робив, готував їжу, цікавився навчанням. Фінансово йому допомагає тітка.
На запитання суду ОСОБА_4 відповів, що вміє готувати елементарну їжу: яйця посмажити, зварити макарони, картоплю. Продукти купує тато. Тато дає йому гроші, в тому числі на продукти і на його потреби. Харчується у місті. Мама вдома готує для себе. Майже все з`їдає і йому нічого не залишається. Його брат їздить на зимовий сезон в гори на роботу. 
На запитання: «Чи любить маму?», відповів: «Так». Чи мама любить його - не знає. Хотів би, щоб мама про нього більше дбала. На запитання: «Чи хоче, щоб мама з ним не жила?» - ОСОБА_6 не зміг відповісти. Хоче, щоб тато повернувся зі складу ЗС України. Вважає, що у мами загалом поведінка дивна. Вона може просто ходити по вулиці, стояти біля вікна тривалий час, і так цілими днями. Мама його не б`є. Психологічно ні до чого не примушує. Алкоголь не вживає. Мама часто свариться, тому він має на неї образу. Вона не піклується, не доглядає за ним. Про брата і про нього дбала однаково. Думає, що зараз не дбає, бо лінується. Про нього дбав тато, а мама вже давно не дбає. З Днем народження його не вітає. Материнські почуття не проявляє. Про нього більше дбає тітка, ніж мама. 
Допитана у судовому засіданні 02.01.2026 свідок ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , пояснила, що знає ОСОБА_2 з дитинства. Дуже гарний чоловік. Відповідачка нічим не займається. Хату опалює ОСОБА_6 . Дітьми постійно займався позивач, а відповідачці - байдуже. Меншого сина ОСОБА_6 доглядає сестра позивача. Зазначила, що позивачка може закритись в хаті та не випускати дітей. Їй не відомо, чи ОСОБА_14 притягалась до відповідальності. Їй відомо, що ОСОБА_6 їсть у сестер позивача. ОСОБА_14 сином не цікавиться. Така її байдужість уже давно.  
Допитана у судовому засіданні 02.01.2026 свідок ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , пояснила, що у відповідачки дуже пасивна поведінка щодо дітей. Вона не бере участі у їх вихованні. Усім займається позивач. Сім`ю ОСОБА_12 вона знає давно. Насильства у цій сім`ї немає. ОСОБА_2 готував дітям їжу, цікавився навчанням, а відповідачка - ні. Відповідачка ходить біля хати, постоїть, подивиться. Алкоголь не вживає. На дітей кричить. Чи б`є відповідачка дітей, їй не відомо. На цей час дітей доглядає сестра позивача ОСОБА_10 . Зазначає, що поведінка відповідачки - це відхилення від норми. Вона може довго стояти та дивитись в одну точку.
Допитана у судовому засіданні 06.01.2026 свідок ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , сестра позивача, пояснила, що ОСОБА_14 усунулась від своїх обов`язків щодо виховання сина ОСОБА_6 . Вона ніде не працює і ніколи не працювала. З самого початку нічого не робила. Може по 2-3 дні десь ходити. Зазначила, що, коли ОСОБА_6 хворів, то відповідачка не пускала її до хати. Вона ОСОБА_6 в лікарню відвезла, бо ОСОБА_14 не робила нічого. Також, додала, що годує ОСОБА_6 в себе, варить йому їсти. Вона влаштувала ОСОБА_6 на навчання. Свідок водила ОСОБА_14 до лікарів. В лікарні сказали, що здорова, хай іде працює. Характеризує ОСОБА_14 як хитру і підлу людину. Відповідачка навіть жодного разу в лікарню до сина не поїхала. Раніше не звертались нікуди щодо поведінки ОСОБА_14 , бо було соромно. Не знає, чи відповідачка била ОСОБА_6 . Щодо притягнення відповідачки до кримінальної чи адміністративної відповідальності їй не відомо. 
Надаючи правову оцінку установленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Згідно з приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
25.08.2025 від імені відповідачки ОСОБА_3 та за її підписом до суду надійшла заява, у якій відповідачка заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
У постанові Верховного Суду від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22якій зроблено висновок про неможливість батьків відмовитися від дитини. Суд указав, що відповідно до частин 2, 3 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Тому заяви відповідачки, в яких вона відмовлялася від батьківських прав на дитину та визнавала позов про позбавлення її батьківських прав, не можуть слугувати підставою для задоволення позову, оскільки відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства та не відповідає інтересам дитини.
Також Верховний Суд наголосив, що саме лише подання заяви про визнання позову у справі про позбавлення батьківських прав не може бути підставою для звільнення позивача від обов`язку надання інших доказів на підтвердження наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 164 СК України для позбавлення батьківських прав.
Таким чином, суд у цій справі заяву від імені відповідачки від 25.08.2025 не приймає як визнання позову та підставу для задоволення позову.
Крім того, характер медичних даних щодо стану здоров`я відповідачки та стилістика поданої за її підписом заяви від 25.08.2025, яка оформлена на доволі високому рівні з точки зору викладу інформації та зазначення необхідних реквізитів, викликають сумніви щодо обізнаності відповідачки та відповідності її внутрішньому волевиявленню змісту указаної заяви.
Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно з нормами статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.
Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю.
Відповідно до пункту 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
У пункті 15 вищезазначеної постанови вказано, що позбавлення батьківських прав, які надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи.
Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків щодо виховання, а також встановити, що він ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними.
Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо і лише за наявності вини у їхніх діях.
Аналогічні правові позиції висловив Верховний суд в постановах у справі № 753/2025/19 від 06 травня 2020 року, у справі № 758/9706/18 від 11 червня 2021 року.
У пунктах 47-49 справи «Савіни проти України» (заява № 39948/06 від 18 грудня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.
У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).
Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Проаналізувавши усі встановлені у цій справі обставини, встановлені на підставі оцінки наявних доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, зважаючи на правове регулювання спірних правовідносин, суд виходить з такого.
Предметом спору цій справі є не визначення місця проживання дитини, установлення, з ким із батьків дитині буде краще, а позбавлення батьківських прав матері. Крізь призму цього суд зазначає, що усі доводи сторони позивача, переважно, зводяться до того, що саме позивач належним чином виконує батьківські обов`язки, тоді як відповідачка їх не виконує. Своєю чергою задоволення позову призведе до виникнення у ОСОБА_2 права на звільнення зі складу ЗС України, що, безумовно, в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6 . Проте, суд зауважує, що позбавлення матері батьківських прав є крайнім заходом відповідальності матері, яка умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, спрямованим на забезпечення найкращих інтересів дитини саме в контексті її взаємовідносин із матір`ю, і не може бути способом забезпечення найкращих інтересів дитини шляхом створення правових підстав для звільнення позивача зі складу ЗС України.
Суд бере до уваги, що відповідна поведінка відповідачки, як установлено з показань свідків і дитини ОСОБА_6 , триває доволі довгий період часу, багато років. ОСОБА_3 так само не виконувала належним чином батьківські обов`язки багато років і щодо уже повнолітнього сина ОСОБА_5 . Не виконувала вона свої обов`язки належним чином і щодо ОСОБА_6 тривалий час, коли останній був у значно меншому віці. Проте, лише мобілізація позивача до складу ЗС України, фактично, спонукала сторону позивача звернутися до суду з цим позовом і поставити питання про позбавлення батьківських прав відповідачки.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав відповідачки відносно дитини не забезпечуватиме якнайкращих інтересів самої дитини, оскільки позивач не довів, що позбавлення матері батьківських прав щодо сина ОСОБА_6 призведе до припинення порушення його прав, покращення його життя, фізичного та/або духовного розвитку тощо.
При цьому суд ураховує, що ОСОБА_6 на час вирішення спору виповнилось повні 15 років, він є фізично здоровим юнаком, який навчається в обласному центрі, куди щодня їздить, є доволі самостійним.
Відповідно до змісту статті 167 Сімейного кодексу України якщо дитина проживала з тим із батьків, хто позбавлений батьківських прав, суд вирішує питання про можливість їхнього подальшого проживання в одному житловому приміщенні.
Суд може постановити рішення про виселення того з батьків, хто позбавлений батьківських прав, з житлового приміщення, у якому він проживає з дитиною.
При цьому, заявляючи позов у цій справі, сторона позивача не ставить питання про можливість подальшого проживання в одному житловому приміщенні відповідачки із сином ОСОБА_6 , куди дитина щодня приїжджає і продовжує спілкування з матір`ю.
Також, сторона позивача не надала жодного доказу того, що ОСОБА_3 притягувалась до адміністративної чи кримінальної відповідальності за вчинення дій, пов`язаних із домашнім насильством стосовно сина ОСОБА_6 .
Таким чином, суд вважає необґрунтованими доводи сторони позивача про те, що поведінка відповідачки створює загрозу для життя та здоров`я дитини.
Також, суд не установив даних, які б свідчили про те, що відповідачка веде аморальний спосіб життя, вживає алкогольні напої чи наркотичні речовини, що могло б загрожувати здоров`ю дитини чи її моральному вихованню.
Також, на думку суду, не заслуговують на увагу й доводи сторони позивача про неможливість ОСОБА_6 потрапити до житлового приміщення через поведінку відповідачки, з огляду на вік та фізичний розвиток дитини, наявність ключів та можливість у будь-який час виготовити їх дублікат.
Крім того, суд ураховує наступне.
Відповідно до частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.
У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.
За встановлених у справі обставин про те, що про ОСОБА_6 дбає його тітка - рідна сестра позивача, очевидним видається, що рішення про відібрання дитини від ОСОБА_3 , не позбавляючи її батьківських прав, є більш м`яким заходом впливу на відповідачку за неналежне виконання нею батьківських обов`язків. Тобто, вказаний захід, не є таким крайнім як позбавлення батьківських прав.
Своєю чергою, суд ураховує показання ОСОБА_6 , який в судовому засіданні зазначив, що любить матір - відповідачку у справі. Тоді як позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, безмовно, призведе до втрати сімейних зв`язків між мамою і дитиною, позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. На переконання суду, у цьому випадку, з огляду на вік і самостійність ОСОБА_6 , такі виняткові обставини відсутні.
Також, суд вважає за необхідне зазначити, що установлені у цій справі обставини в частині поведінки відповідачки суд оцінює з урахуванням стану здоров`я ОСОБА_3 .
Так, діагноз «змішаний дисоціативний розлад» характеризується проявами розривів свідомості, пам`яті та ідентичності, відчуттям «нереальності» себе чи світу, провалами в пам`яті, емоційною нестійкістю, імпульсивністю, а також проблеми у стосунках, змінами відчуття часу та тіла, а іноді й наявністю кількох «особистостей» (альтер-его). Це може проявлятись як незрозумілими прогалинами у пам`яті, відчуттям спостерігача за собою, неконтрольованими діями та сильними перепадами настрою.
З огляду на дані стану здоров`я відповідачки, показання свідків щодо поведінки і способу життя відповідачки, суд дійшов висновку про те, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів саме винної поведінки та свідомого нехтування ОСОБА_3 своїми материнськими обов`язками щодо сина ОСОБА_6 , які б свідчили про її свідоме й умисне ухилення від виховання дитини.
Отже, суд установив неналежне виконання обов`язків відповідачкою, проте не встановив наявності передбачених законодавством підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав стосовно її сина ОСОБА_6 .
Тобто, на переконання суду, у цій справі відсутні підстави, передбачені частиною першою статті 164 СК України, для застосування до ОСОБА_3 такого крайнього заходу, як позбавлення її батьківських прав.
При цьому позивач не довів та не надав суду доказів того, в чому будуть полягати позитивні зміни в житті дитини у разі застосування до відповідачки такого крайнього заходу впливу як позбавлення її батьківських прав.
Відповідний висновок Служби у справах дітей суд вважає не достатньо обґрунтованим, оскільки під час його підготовки не досліджено першопричин неналежного виконання ОСОБА_3 її материнських обов`язків, стану її здоров`я. Не встановлено, яким чином позбавлення відповідачки батьківських прав матиме позитивний вплив на дитину у межах взаємовідносин ОСОБА_6 саме з відповідачкою. 
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у цьому випадку є не доцільним, оскільки сторона позивача не довела, що відповідачка свідомо, умисно ухиляється від виконання материнських обов`язків; наявні обставини, які свідчать про необхідність застосування до відповідачки саме крайнього заходу впливу за невиконання нею батьківських обов`язків; наявність загрози для життя чи здоров`я дитини саме зі сторони матері; яким чином позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав позитивно вплине на інтереси дитини, окрім виникнення у позивача права на звільнення зі складу ЗС України. 
Підсумовуючи викладене, суд вважає за необхідне у позові відмовити.
На підставі приписів статей 259, 268 ЦПК України суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення. Складання повного тексту рішення суду відкладено на строк не більше як десять днів.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 223, 258, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи:  ІНФОРМАЦІЯ_1 , військова частина НОМЕР_1 , за участю Служби у справах дітей Галицької міської ради Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав відмовити.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). 
Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 16 січня 2026 року. 
Учасники справи:
позивач -  ОСОБА_2 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;
відповідачка -  ОСОБА_3 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;
третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ;
третя особа - військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ;  
Служба у справах дітей Галицької міської ради Івано-Франківської області, місцезнаходження за адресою: площа Волі, 1, м. Галич, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область, код ЄДРПОУ 04054263.

  Суддя	Микола МЕРГЕЛЬ