Справа № 932/6964/25
Провадження № 3/201/3267/2025

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2025 року м. Дніпро
Суддя Соборного районного суду міста Дніпра Гончаренко В.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП НП України, стосовно  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутого за ч. 1 ст. 130 КУпАП, –
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 24 травня 2025 року о 23 годині 50 хвилин, керуючи автомобілем «Фольксваген» д/н НОМЕР_1 , рухався в районі буд. № 34 по вул. Гоголя в м. Дніпрі, будучи при цьому в стані алкогольного сп`яніння, оглянутий з використанням спеціального технічного засобу «Alcotest 6820», № ARНK-0074, тест № 3862, з показником 1,22 проміле, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.
ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав з мотивів, зазначених у письмовому запереченні на даний протокол, поданого його захисником. Крім того особа, яка притягається до адміністративної відповідальності пояснив, що в час та місці, зазначені в протоколі, керуючі автомобілем «Мітсубісі», він став учасником ДТП. Оформлюючи матеріали за фактом цієї події, поліцейські запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, на що він погодився, оскільки відчував себе тверезим, хоча і вживав напередодні, у день, алкоголь у невеликих об`ємах, а саме два коктейлі з джином, однак після цього пройшло досить багато часу, у зв`язку з чим він був дуже здивований тому показнику, який був встановлений за результатами його огляду з використанням спеціального технічного засобу.
Захисник правопорушника під час судового розгляду клопотала про закриття провадження в даній справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю в діях її підзахисного складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про винуватість правопорушника ОСОБА_1 з огляду на наступне.
Так, винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності підтверджується: відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 340923 від 25 травня 2025 року; рапортом поліцейського, складеного за результатом вжитих заходів під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення за фактом ДТП та цієї події; матеріалами відеозапису з портативного відеореєстратора патрульного поліції, на якому зафіксовані обставини після ДТП за участі водія ОСОБА_1 , котрий дійсно знаходився з ознаками алкогольного сп`яніння, зазначеними у відповідному протоколі та акті, а тому останній підлягав огляду на стан сп`яніння, проведення якого здійснювалось поліцейськими із застосуванням технічних засобів відеозапису без присутності свідків у відповідності до вимог ч. 2 с. 266 КУпАП; роздруківкою з результатами огляду водія ОСОБА_1 з використанням спеціального технічного засобу «Alcotest 6820», № ARНК-0074, тест № 3862, з показником 1,22 проміле алкоголю; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25 травня 2025 року, чим в сукупності доводиться, що ОСОБА_1 дійсно вчинив правопорушення за зазначених обставин.
Оцінюючи у якості доказу матеріали відеозапису обставин адміністративного правопорушення, потрібно звернути увагу, що відповідні дані, зафіксовані на відео, повністю зіставляються з фактичними обставинами справи, викладеними в протоколі, які дозволяють безпосереднього пересвідчитися суду у зафіксованих в ньому відомостях, зокрема про те, що в час та місці, зазначені в протоколі, водій ОСОБА_1 дійсно знаходився з ознаками алкогольного сп`яніння, а тому підлягав відстороненню від керування та оглядові на стан сп`яніння, який проводився поліцейським з використанням спеціального технічного засобу під час фіксації на технічні засоби відеозапису, що були закріплені на форменому одязі екіпажу патрульної поліції, що в свою чергу дозволяє зробити висновок про належність та допустимість такого доказу, який відповідно доводить наявність порушень п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У взаємозв`язку з тим, що вимоги поліцейських щодо проходження огляду на стан сп`яніння до водія ОСОБА_1 також були висунуті як до учасника дорожньо-транспортної пригоди, то суд вважає доведеним факт керування транспортним засобом особою, яка притягається до адміністративної відповідальності в стані алкогольного сп`яніння, встановленого за результатами огляду на місці з використанням спеціальних технічних засобів.
До тверджень захисника про недопустимість як доказу результатів огляду на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Alcotest 6820», № ARНK-0074, повірка якого не була здійсненна у відповідності з його керівництвом про експлуатацію не рідше одного разу на шість місяців, суд ставиться критично, так як зазначені доводи не обґрунтовуються вимогами закону. 
Зокрема, відповідно до ст. 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» термін періодична повірка засобів вимірювальної техніки вживається в такому значенні – повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал), разом з тим під терміном повірка засобів вимірювальної техніки слід розуміти – сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам.
Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» і становить 1 рік. Таким чином, максимальний міжповірочний інтервал вказаних приладів становить 1 рік, що спростовує доводи сторони захисту щодо проведення огляду на стан сп`яніння з використанням неналежного спеціального технічного засобу.
Отже, до позиції сторони захисту щодо невинуватості ОСОБА_1 суд відноситься критично, з огляду на те, що заявленим аргументам зі сторони захисту суперечить сукупність долучених до матеріалів цієї справи належних та допустимих доказів, які є чіткими, послідовними і такими, які зіставляються та взаємоузгоджуються між собою, виходячи з чого суд робить висновок про достовірність зафіксованих у цих процесуальних джерелах фактичних даних. 
У зв`язку з доведеністю означених фактів, слід вважати, що всі альтернативні пояснення представлених доказів надзвичайно малоймовірні, а тому суд відноситься критично до позиції сторони захисту щодо невинуватості ОСОБА_1 , огляд якого на стан сп`яніння був проведений у відповідності до вимог статті 266 КУпАП.
До інших суджень сторони захисту щодо ймовірних недоліків у протоколі про адміністративне правопорушення суд ставиться критично, так як зазначені недоліки не впливають на суть розгляду даної справи та не перешкоджають суду досягти завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення, крім того останні істотно не порушують прав та свобод учасників процесу та не впливають на реалізацію ними своїх процесуальних прав та обов`язків.
Отже, враховуючи, що згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про доведеність вини правопорушника в керуванні транспортним засобом особою у стані алкогольного сп`яніння, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При визначені виду і розміру стягнення враховую характер вчиненого правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його вини, майновий стан і обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність.
З урахуванням викладеного вважаю за необхідне накласти на правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави з позбавлення права керування транспортними засобами.
Крім того, відповідно до ст. 4 Закону Україні «Про судовий збір», із змінами та доповненнями, стягнути з правопорушника судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 283, 284, 299 КУпАП, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі сімнадцяти тисяч гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір в сумі шестисот п`яти гривень шістдесяти копійок.
Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з дня її винесення.
Постанова набрала чинності:

Суддя: В.М. Гончаренко