Справа № 711/12062/25
Номер провадження 1-кп/711/276/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025250310003461 від 18.10.2025, стосовно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Черкаси, Україна, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є учасником бойових дій (посвідчення ветерана УБД282663), депутатом, інвалідом, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не являється, у лікарів нарколога, психіатра на обліку не перебуває, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , всупереч встановленому законом порядку, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, в кінці жовтня 2025 року, більш точного часу встановити не представилось можливим, перебуваючи біля смітника, який знаходиться неподалік багатоповерхового житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , придбав шляхом знахідки вогнепальну зброю, боєприпаси та вибухову речовину, а саме: автомат Калашникова (АК-74), два корпуси бойових оборонних осколкових ручних гранат Ф-1 із двома засобами підриву до ручних гранат типу УЗРГМ, сімсот двадцять патронів калібру 5,45-мм, 400-грамову тротилову шашку, корпус ручної бойової гранати М67 із засобом підриву бойовим підривником М213, корпус ручної бойової гранати DM51A1 (з оборонним кожухом) із засобом підриву бойовим підривником DM82A3 та корпус ручної бойової гранати GHO-1 із засобом підриву AF11(FD-1), після чого у останнього виник злочинний умисел, направлений на носіння та зберігання вогнепальної зброї, боєприпасів та вибухової речовини, без передбаченого законом дозволу.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, всупереч вимог Положення про дозвільну систему затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576 (далі Положення) та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України №622 від 21.08.1998 Департаментом профілактики правопорушень Міністерства внутрішніх справ України, Розділу I,V,X Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 359 від 29.06.2005 у редакції наказу Міністерства оборони України 20.10.2015 № 569, в кінці жовтня 2025 року, більш точного часу та способу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, без відповідного дозволу, незаконно переніс раніше придбані ним вищевказані вогнепальну зброю, боєприпаси та вибухову речовину з місця знахідки за адресою: АДРЕСА_2 до гаражного приміщення № НОМЕР_1 , розташованого в ГБК «Будівельник», що за адресою: м. Черкаси, пр. Хіміків, 82/3, де зберігав до 09 год. 20 хв. 25.11.2025.
25.11.2025 у період часу з 09 год. 20 хв. до 10 год. 59 хв. працівниками поліції, під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси в гаражному приміщенні № НОМЕР_1 , розташованого в ГБК «Будівельник», що за адресою: м. Черкаси, пр. Хіміків, 82/3, що знаходиться в користуванні ОСОБА_5 , було виявлено та вилучено: 
- автомат, який відповідно до висновку експерта № CE-19/124-25/17187-БЛ від 26.11.2025 являється бойовою нарізною автоматичною вогнепальною зброєю – 5,45-мм автоматом Калашникова зразка 1974 року (АК-74), № НОМЕР_2 , промислового виробництва Іжевського механічного заводу, м. Іжевськ, СРСР, 1976 року випуску, конструкція якого змінена шляхом зміни рукоятки та видалення дульного гальма-компенсатора (ДГК) та шомпола;
- два корпуси бойових оборонних осколкових гранат Ф-1, із засобами підриву, а саме – двома бойовими уніфікованими підривниками дистанційної дії до ручних гранат модернізованими УЗРГМ, які відповідно до висновку експерта № CE-19/124-25/17734-ВТХ від 11.12.2025 у конструктивному поєднанні відносяться до категорії боєприпасів;
- сімсот двадцять патронів, які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-25/17730-БЛ від 15.12.2025 являються боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї, – 5,45-мм проміжними патронами, з яких чотириста сорок дев`ять патронів споряджені кулею із сталевим осердям (7Н6, 7Н6М), промислового виробництва м. Луганськ, Україна; сто двадцять один патрон споряджені кулею з підвищеною пробивною здатністю (7НІ0, 7НІ0М) з яких: один промислового виробництва м. Луганськ, Україна, сто двадцять патронів промислового виробництва м. Амурськ, росія; сто п`ятдесят патронів споряджені трасуючою кулею (7Т3, 7Т3М), промислового виробництва м. Ульянівськ, СРСР;
- 400-грамову тротилову шашку, яка відповідно до висновку експерта №КСЕ-19/124-25/17735 від 12.12.2025 відноситься до категорії вибухових речовин;
- корпус ручної бойової гранати М67, із засобом підриву, а саме – бойовим підривником до ручних гранат М213, які відповідно до висновку експерта №CE-19/124-25/17729-ВТХ від 11.12.2025 у конструктивному поєднанні відносяться до категорії боєприпасів;
- корпус ручної бойової гранати DM51A1 (з оборонним кожухом), із засобом підриву, а саме – бойовим підривником до ручних гранат DM82A, які відповідно до висновку експерта № CE-19/124-25/17729-ВТХ від 11.12.2025 у конструктивному поєднанні відносяться до категорії боєприпасів;
- корпус ручної бойової гранати GHO-1, із засобом підриву, а саме – бойовим підривником до ручних гранат AF11(FD-1), які відповідно до висновку експерта № CE-19/124-25/17729-ВТХ від 11.12.2025 у конструктивному поєднанні відносяться до категорії боєприпасів.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, як придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухової речовини, без передбаченого законом дозволу.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності і він їх у повному обсязі підтверджує. Пояснив, що дійсно він у кінці жовтня 2025 року, перебував біля смітника, який знаходиться неподалік житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив мішок, в якому знаходилась вогнепальна зброя, боєприпаси та вибухові речовини, які вирішив залишити собі. Він хотів все офіційно зареєструвати, але не встиг. 
Просив врахувати, що під час досудового розслідування він усвідомив та повністю визнав свою провину, зробивши для себе належні висновки, засуджує свою поведінку. Просить вибачення за вчинені кримінальні правопорушення. У скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати, надавши шанс на виправлення. 
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.
Заперечень з приводу оголошених фактичних обставин, встановлених в ході досудового розслідування в кримінальному проваджені, від сторін не надійшло, учасники погодилися із кваліфікацією вчинених діянь, будь-які заперечення відсутні.
Вина обвинуваченого підтверджується доказами, які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав в судовому засіданні, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.
Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, покази якого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України, які виразилися у придбанні, носінні та зберіганні вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу.
Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.
За змістом статей 50, 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р., особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, яке відповідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, даних про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності суду не надано, офіційно не працевлаштований, має на утриманні неповнолітню дитину 2008 року народження, яка має інвалідність, є учасником бойових дій, позитивно характеризується, групи інвалідності не має, на обліку у лікарів – нарколога та психіатра не перебуває, щиро розкаявся у вчиненому.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.
При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.
У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, неодноразово вибачався за вчинене та висловлювала жаль з приводу вчиненого, критично оцінював свої дії та готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України, згідно якої - при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті, у якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає: наявність на утриманні неповнолітньої дитини, яка є дитиною-інвалідом; він є учасником бойових дій, головою правління ГО «Ветеранів російсько-української війни «Честь Маю», членом кооперативу та членом правління в гаражно - будівельному кооперативі «Будівельник», де має у володінні гаражі, які використовує для волонтерської діяльності, а саме: ремонту та відновлення техніки військовим ЗСУ для бойових задач, тобто має стійки соціальні зв`язки, що підтверджується виключно позитивними характеристиками. Обвинувачений також має позитивну характеристику ГО «Ветеранів російсько-української війни «Честь Маю», згідно якої ОСОБА_5 робить вагомий внесок у підтримку ветеранів війни, наданні психологічної, медичної, побутової та іншої допомоги.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєні кримінальні правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення інкримінованого йому злочину, який усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, дав критичну оцінку своїм діям, суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст.50 КК України, на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень призначити покарання у виді позбавлення волі.
Разом з тим, суд також враховує: загальні засади призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості; вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; поведінку обвинуваченого до та після вчинення кримінального правопорушення, який усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, при цьому не намагаючись нічого спотворити або будь-яким чином перешкоджати проведенню необхідних слідчих дій, надав правдиві свідчення про обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, яке повністю викривають його у вчинені злочину, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, виказав готовність нести кримінальну відповідальність, усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, в судовому засіданні неодноразово вибачався за вчинене, що свідчить про його щире каяття.
Призначаючи покарання обвинуваченому, та встановлюючи ступінь його вини у вказаних кримінальних правопорушеннях, суд дає оцінку не окремому вчинку обвинуваченого, а і його особистості, наскільки вона проявилася у злочинних діях.
Покарання не повинно перевищувати міру суворості, яка є достатньою для утримання людей від злочинів. Мета покарання полягає не в суворості призначеного покарання. Однією з головних складових мети покарання є прагнення перешкодити винному знову завдати шкоду суспільству й утримати інших від вчинення тих самих дій. Тому на думку суду слід застосовувати тільки такі покарання, які при збереженні пропорційності зі злочинами залишали б найбільш сильне і найбільш тривале враження на свідомість людей.
Суворе покарання, яке не враховує особистість обвинуваченого, робить покарання абсолютно безрезультатним, бо вона знищує покарання як результат права. Аспекти покарання, його різні сторони повинні враховувати інтереси потерпілих так і обвинуваченого. При всій своїй суворості кримінальні покарання не повинні викидати людину із суспільства, завдавати йому зайві страждання та муки.
Виходячи з принципу гуманізму, суд вважає, що при зазначених вище обставинах призначення ОСОБА_5 навіть мінімального покарання у виді позбавлення волі в межах санкції вказаної норми було б явно несправедливим.
Згідно ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
З урахуванням вищевикладених обставин по справі, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, який вину визнав, щиро розкаявся у вчинених злочину, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом звільнення від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, а також вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки у відповідності з п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України. 
Підстав для застосування ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.
Призначення ОСОБА_5 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.
Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст.50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.
Як вбачається з матеріалів справи, стосовно обвинуваченого в ході досудового розслідування ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 27.11.2025 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічній час. На думку суду відсутні підстави для його зміни до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов не заявлений. 
При вирішенні питання про долю речових доказів, суд враховує наступне.
Санкція статті, за якою кваліфіковано дії обвинуваченого, передбачає покарання у виді позбавлення волі. 
Відповідно до частини 1 статті 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159 1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209 1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212 1, частиною першою статей 222, 229, 239 1, 239 2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363 1, 364 1, 365 2 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статі 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення; 3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
На підставі ст.ст.96-1, 96-2 КК України: - автомат, який відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-25/17187-БЛ від 26.11.2025 являється бойовою нарізною автоматичною зброєю – 5,45-мм автоматом Калашникова зразка 1974 року (АК-74), № НОМЕР_2 , промислового виробництва Іжевського механічного заводу, м. Іжевськ, СРСР, конструкція якого змінена шляхом заміни рукоятки та видалення дульного гальма-компенсатора (ДГК) і шомпола, який придатний до стрільби та три частини нарізної автоматичної вогнепальної зброї – змінні магазини до 5,45-мм автоматів Калашникова зразка 1974 року, промислового виробництва Іжевського механічного заводу, м. Іжевськ, СРСР – передано в камеру схову СВ Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області до прийняття по справі рішення згідно Закону; - ців`я до автомата Калашникова (АК-74, АКС-74 та їх модифікацій), промислового виробництва, пістолетну рукоятку до автоматів Калашникова, промислового виробництва та приладом для безшумної та безполуменевої стрільби (ПБС) – передано в камеру схову СВ Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області до прийняття по справі рішення згідно Закону; - 439 патронів, які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-25/17730-БЛ від 15.12.2025 являються боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї - 5,45-мм проміжними патронами споряджені кулею із сталевим осердям (7Н6, 7Н6М), промислового виробництва м. Луганськ, Україна, які придатні для стрільби; 115 патронів, які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-25/17730-БЛ від 15.12.2025 являються боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї - 5,45-мм проміжними патронами, які споряджені кулею з підвищеною пробивною здатністю (7НІ0, 7НІ0М), 1 з яких промислового виробництва м. Луганськ, Україна та 114 промислового виробництва м. Амурськ, росія, які придатні для стрільби; 140 патронів, які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-25/17730-БЛ від 15.12.2025 являються боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї - 5,45-мм проміжними патронами, які споряджені трасуючою кулею (7Т3, 7Т3М), промислового виробництва м. Ульянівськ, СРСР, які придатні для стрільби, використані обвинуваченим, як засіб для вчинення кримінального правопорушення – злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України підлягають спеціальній конфіскації.
Питання інших речових доказів у кримінальному провадженні підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України. Долю процесуальних витрат, суд вирішує на підставі ст.ст. 118-124 КПК України, яку підлягають стягненню з ОСОБА_5 в дохід держави. 
Керуючись ст.ст.7, 100, 124, 368-371, 373, 376, 392, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід, стосовно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, залишити без змін - у вигляді домашнього арешту в нічний час доби. 
На підставі статей 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію майна та конфіскувати у власність держави речові докази: 
- автомат, який відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-25/17187-БЛ від 26.11.2025 являється бойовою нарізною автоматичною зброєю – 5,45-мм автоматом Калашникова зразка 1974 року (АК-74), № НОМЕР_2 , промислового виробництва Іжевського механічного заводу, м. Іжевськ, СРСР, конструкція якого змінена шляхом заміни рукоятки та видалення дульного гальма-компенсатора (ДГК) і шомпла, який придатний до стрільби та три частини нарізної автоматичної вогнепальної зброї – змінні магазини до 5,45-мм автоматів Калашникова зразка 1974 року, промислового виробництва Іжевського механічного заводу, м. Іжевськ, СРСР – передано в камеру схову СВ Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області;
- ців`я до автомата Калашникова (АК-74, АКС-74 та їх модифікацій), промислового виробництва, пістолетну рукоятку до автоматів Калашникова, промислового виробництва та приладом для безшумної та безполуменевої стрільби (ПБС) – передано в камеру схову СВ Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області; 
- 439 патронів, які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-25/17730-БЛ від 15.12.2025 являються боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї - 5,45-мм проміжними патронами споряджені кулею із сталевим осердям (7Н6, 7Н6М), промислового виробництва м. Луганськ, Україна, які придатні для стрільби; 115 патронів, які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-25/17730-БЛ від 15.12.2025 являються боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї - 5,45-мм проміжними патронами, які споряджені кулею з підвищеною пробивною здатністю (7НІ0, 7НІ0М), 1 з яких промислового виробництва м. Луганськ, Україна та 114 промислового виробництва м. Амурськ, росія, які придатні для стрільби; 140 патронів, які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-25/17730-БЛ від 15.12.2025 являються боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї - 5,45-мм проміжними патронами, які споряджені трасуючою кулею (7Т3, 7Т3М), промислового виробництва м. Ульянівськ, СРСР, які придатні для стрільби, які передано на зберігання до камери схову СВ Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.
Речові докази по кримінальному провадженню: 
- осколки (уламки) двох корпусів ручних гранат Ф-1 та решти двох підривників УЗРГМ; - осколки (уламки) корпусів ручних гранат М67, DM51A1 та GHO-1 та рештки підривників М213, DM81A3 та AF11 (FD-1); - змив із рукоятки та змив із запобіжника автомата; - рештки ручної димової гранати JVA0406; 10 гільз від патронів, які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-25/17730-БЛ від 15.12.2025 являються боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї - 5,45-мм проміжними патронами споряджені кулею із сталевим осердям (7Н6, 7Н6М), промислового виробництва м. Луганськ, Україна; 6 гільз від патронів, які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-25/17730-БЛ від 15.12.2025 являються боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї - 5,45-мм проміжними патронами, які споряджені кулею з підвищеною пробивною здатністю (7НІ0, 7НІ0М), промислового виробництва м. Амурськ, росія; 10 гільз від патронів, які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-25/17730-БЛ від 15.12.2025 являються боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї - 5,45-мм проміжними патронами, які споряджені трасуючою кулею (7Т3, 7Т3М), промислового виробництва м. Ульянівськ, СРСР, які передано на зберігання до камери схову СВ Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області – знищити.
Процесуальні витрати, загальний розмір яких складає 20 947 грн. 90 коп. на залучення експертів у зв`язку з проведенням експертиз: № СЕ-19/124-25/17187-БЛ від 26.11.2025, які становлять 2 674 гривень 20 копійок; № СЕ-19/124-25/17188-ВТХ від 26.11.2025, які становлять 1 337 гривень 10 копійок; № СЕ-19/124-25/17734-ВТХ від 11.12.2025, які становлять 2 674 гривень 20 копійок; № СЕ-19/124-25/17730-БЛ від 15.12.2025, які становлять 3 565 гривень 60 копійок; - № КСЕ-19/124-25/17735 від 12.12.2025, які становлять 1 782 гривень 80 копійок; № СЕ-19/124-25/17736-ВТХ від 12.12.2025, які становлять 1 782 гривень 80 копійок; № СЕ-19/124-25/17729-ВТХ від 11.12.2025, які становлять 5 348 гривень 40 копійок; № СЕ-19/124-25/17740-БЛ від 11.12.2025, які становлять 1 782 гривень 80 копійок, стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.
Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч.2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Згідно ст.376 ч.6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя 	ОСОБА_1