Справа № 369/7717/23
Провадження № 2/369/667/25
РІШЕННЯ
Іменем України

09.01.2026         м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Пінкевич Н.С., 
при секретарі судових засідань Осіпова В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , в інтересах якого діють його законні представники ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, 
В С Т А Н О В И В:
У травні 2023 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.08.2022 близько 15.40 год. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не досягнувши віку з якого дозволено керувати транспортним засобом категоріях А, А1 та не маючи посвідчення водія відповідної категорії, керуючи технічно справним транспортним засобом, мотоциклом «YINXIANG» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Перемоги в с. Забір`я Фастівського р-ну Київської області, де біля будинку №8 даної вулиці здійснив зіткнення з електросамокатом, під керування водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та пасажира ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які рухалися по проїзній частині даної дороги.
Внаслідок даної ДТП водій електросамоката ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, СГМ, забої та садна лівого ліктьового суглобу і обох колін та його пасажир, ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, СГМ, гематому лобної ділянки забої та садна колін, і були доставлені до КНП «Київська обласна дитяча лікарня».
З моменту ДТП та до моменту подачі позову позивач – ОСОБА_1 для відновлення здоров`я своїх малолітніх дітей провела тривалий час у медичних закладах, перенесла моральний біль та постійні хвилювання за дітей. В результаті ДТП малолітнім дітям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та позивачу було завдано матеріальну і моральну шкоду. Просить суд визнати ОСОБА_1 , що діє в інтересах дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 цивільним позивачем; стягнути солідарно з ОСОБА_4 та законного представника неповнолітнього відповідача ОСОБА_5 кошти в сумі 75 192,18 грн., що складається з шкоди заподіяної здоров`ю (кошти витрачені на лікування малолітніх дітей) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у сумі 6 192,18 грн.; моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн. та витрати на юридичну допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.05.2023 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.
27.06.2023 від законного представника неповнолітнього відповідача ОСОБА_5 надійшов відзив на позовну заяву. Не погоджуючись з позовними вимогами зазначає, що відповідно до висновку експерта від 26.09.2022 року № СЕ-19\111—22\32266-ІТ на транспортних засобах не виявлено механічних пошкоджень, характерних для їх взаємного контактування, а відповідно до висновку експерта від 22.11.2022 №СЕ-19\111\22\35142-ІТ водій ОСОБА_4 не мав технічної можливості попередити зіткнення з електросамокатом шляхом екстреного гальмування в момент зміни напрямку руху електросамоката та не вбачається в діях ОСОБА_4 невідповідності Правилам дорожнього руху України, які б могли перебувати у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. Таким чином вина ОСОБА_4 не доведена, а тому питання стягнення матеріальної шкоди не має ніякого обґрунтування.
Також зазначає, що позовна вимога щодо стягнення моральної шкоди не підтвердження жодним доказом, тому також не має підстав для її задоволення. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. 

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В. від 16.10.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутньої Н.О. № 71 від 04.07.2024 року щодо повторного автоматичного розподілу справи № 369/7717/23 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 04.07.2024 року у зв`язку з мобілізацією головуючого судді Дубас Т.В. вказану справу передано на розгляд судді Пінкевич Н.С.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.07.2024 справу прийнято до провадження судді Пінкевич Н.С., призначено судове засідання. 
У судове засідання сторони не з`явились. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. 
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5ст.268ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування нормцивільного процесуального законодавства при розгляді справу суди першої інстанції» від 12.06.2009№2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124Конституції України та статті 3ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
01.08.2022 близько 15.40 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не досягнувши віку з якого дозволено керувати транспортним засобом категоріях А, А1 та не маючи посвідчення водія відповідної категорії, керуючи технічно справним транспортним засобом, мотоциклом «YINXIANG» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Перемоги в с. Забір`я Фастівського р-ну Київської області, де біля будинку №8 даної вулиці здійснив зіткнення з електросамокатом, під керування водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та пасажира ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які рухалися по проїзній частині даної дороги.
Внаслідок даної ДТП водій електросамоката ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, СГМ, забої та садна лівого ліктьового суглобу і обох колін та його пасажир, ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, СГМ, гематому лобної ділянки забої та садна колін, і були доставлені до КНП «Київська обласна дитяча лікарня».
Позивачка просить стягнути солідарно з ОСОБА_4 та законного представника неповнолітнього відповідача ОСОБА_5 кошти в сумі 75 192,18 грн., що складає шкоду заподіяну здоров`ю (кошти витрачені на лікування малолітніх дітей) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у сумі 6 192,18 грн.; моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн. та витрати на юридичну допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Відповідно до постановим Національної поліції України Головного управління в Київській області Фастівським районним управлінням поліції від 31.10.2022 було закрито кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.
Відповідно до висновку експерта від 26.09.2022 року № СЕ-19\111—22\32266-ІТ на транспортних засобах не виявлено механічних пошкоджень, характерних для їх взаємного контактування, а відповідно до висновку експерта від 22.11.2022 №СЕ-19\111\22\35142-ІТ водій ОСОБА_4 не мав технічної можливості попередити зіткнення з електросамокатом шляхом екстреного гальмування в момент зміни напрямку руху електросамоката та не вбачається в діях ОСОБА_4 невідповідності Правилам дорожнього руху України, які б могли перебувати у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується особою, яка її завдала, лише за наявності вини.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Виходячи зі змісту вищезазначеного, при вирішенні вказаного спору, у судовому засіданні підлягала обов`язковому встановленню наявність самої такої шкоди; протиправна, винна поведінка у формі дій або бездіяльності відповідача; причинний зв`язок між діями або бездіяльністю відповідача та наслідками, у вигляді шкоди, що були заподіяні позивачеві.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
З огляду на висновки експертиз та відсутність належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт вини відповідача та причинний зв`язок між його діями й завданою шкодою, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Вимога про відшкодування моральної шкоди також не підтверджена жодними доказами і є похідною від основної вимоги, тому задоволенню не підлягає.
Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимогист.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Керуючись ст.ст.12,81,141,200,206,263-265 ЦПК України,суд-
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 , в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , в інтересах якого діють його законні представники ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня винесення рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 09 січня 2026 року.
Суддя         Наталія ПІНКЕВИЧ