Рівненський апеляційний суд
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2026 року       м. Рівне

Справа № 569/28136/25
Провадження № 33/4815/328/26

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 26 грудня 2025 року, –

В С Т А Н О В И В:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 26 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі трьох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 (п`ятдесят одна) грн..
З матеріалів справи вбачається, що04 грудня 2025 року приблизно о 00 год. 10 хв. в м. Рівне на вул. Привокзальний майдан ОСОБА_1 вчинив дрібне хуліганство, а саме нецензурно лаявся, образливо чіплявся до ОСОБА_2 , чим вчинив дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, за що передбачена відповідальність за ст.173 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі. Зазначає, що причиною конфлікту 04.12.2025 року о 00:10 год. в м. Рівне на вул. Привокзальний майдан сталося те, що ОСОБА_2 перебував у військовій формі та зупиняв чоловіків з метою перевірки військово-облікових документів. Між ними виникла словесна перепалка, після чого з`явилися працівники поліції та стали на захист ОСОБА_2 , що, на його думку, стало підставою для складення відносно нього протоколу за ст.173 КУпАП. Вказує, що він має постійне місце проживання та роботи, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, є інвалідом онкологічного захворювання другої групи довічно, крім того, при складенні протоколу поліцейськими було враховано лише пояснення ОСОБА_2 , тому вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували вчинення ним хуліганських дій.
Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.
Постанова відносно  ОСОБА_1 винесена 26 грудня 2025 року без його участі (а.с.5).
В матеріалах справи відсутні докази про надіслання судом особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, копії вказаної постанови. 
Згідно з матеріалами справи, копію постанови  ОСОБА_1 отримав безпосередньо в суді 21.01.2026 року. 
Апеляційна скарга подана до місцевого суду 26.01.2026 року (а.с.7).
Отже, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За змістом ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За правилами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 173 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність наступає за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.
Суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що привели до порушення громадського порядку і спокою громадян.
Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.
Громадська небезпека дій правопорушників проявляється в тому, що дрібне хуліганство певною мірою дезорганізує весь комплекс суспільних відносин, що склалися, а дії правопорушників спрямовані проти забезпечення нормального життя, суспільно-політичної діяльності громадян. Дрібне хуліганство необхідно відрізняти від таких схожих дій, як самоправство, приниження гідності, нанесення побоїв, або інших проступків, які мають наслідком адміністративну чи кримінальну відповідальність (поява у нетверезому стані у громадських місцях, порушення правил руху, справи приватного обвинувачення, домашнє насильство тощо).
З суб`єктивної сторони правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, особа усвідомлює, що її дії, протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП є формальним, коли діяння становить склад проступку незалежно від настання шкідливих наслідків, характеризується зухвалою поведінкою громадян, неповагою до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 04 грудня 2025 року приблизно о 00 год. 10 хв. в м. Рівне на вул. Привокзальний майдан вчинив дрібне хуліганство, а саме нецензурно лаявся, образливо чіплявся до ОСОБА_2 , чим вчинив дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
На обґрунтування вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення матеріали справи містять лише пояснення ОСОБА_2 , на підставі яких складено протокол про адміністративне правопорушення.
Разом з тим, на переконання апеляційного суду, висновки суду першої інстанції про достатність доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення є не обґрунтованими, оскільки письмові пояснення, які містяться в справі, по-перше не перевірялися судом під час розгляду справи шляхом безпосереднього допиту потерпілого, по-друге вони мають суб`єктивний характер, оскільки вказана особа є працівником ТЦК та СП, тобто зацікавленою особою. За відсутності інших доказів по справі, якими б підтверджувалися обставини, зазначені в протоколі та докази, на які покладався суд першої інстанції, не можуть слугувати єдиним доказовим підґрунтям вини ОСОБА_1 ..
При цьому протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , не може бути визнаний належним доказом по даній справі у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені у ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.
Відеозапис, долучений до матеріалів справи, також не може бути взятий до уваги як належний доказ, оскільки він не відображає повної картини події, а на ньому зафіксована лише розмова працівників поліції з учасниками події та факт складання протоколу. Так, цей запис свідчить про те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відбувся конфлікт, однак сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення дрібного хуліганства в розумінні вимог ст.173 КУпАП.
Будь-яких інших доказів, показань свідків на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, за обставин викладених у протоколі, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).
Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.
Апеляційний суд, провівши аналіз усіх доказів, наявних у матеріалах справи, доходить висновку, що матеріали справи не містять належних, достатніх і допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому дій, що в свою чергу виключає наявність підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.173 КУпАП, тому постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 26 грудня 2025 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 26 грудня 2025 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович