Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2026 року Справа№200/9297/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стойки В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місто Львів, в. Митрополита Андрія, б. 10, ЄДРПОУ 13814885) про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. 
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 05.11.2025 відповідачем було прийнято рішення № 046350021045 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту п. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через недосягнення пенсійного віку (55 років).
Також відповідачем не було враховано до страхового стажу період роботи в колгоспі з 18.06.1992 по 24.12.1998 згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 10.11.1992, оскільки для зарахування, необхідно долучити довідку про встановлений мінімум трудової участі у господарстві та фактично відпрацьовані вихододні видані на підставі первинних документів; період навчання згідно диплома НОМЕР_3 від 23.02.1996, оскільки у дипломі відсутня дата присвоєння кваліфікації.
Позивач вважає свої права порушеними та просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову позивачу у призначенні пенсії № 046350021045 від 05 листопада 2025 року;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити пенсію ОСОБА_1 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 27 жовтня 2025 року, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 10.11.1992 по 01.07.1993 та з 01.04.1996 року по 23.12.1998 та період навчання з 01.09.1993 по 23.02.1996.
Ухвалою суду від 01.12.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.
16.12.2025 року відповідачем надано відзив по справі, згідно змісту якого зазначено, що обов`язковою умовою для призначення пенсії за віком за нормами Закону № 1058 є наявність необхідного страхового стажу та досягнення.
Відповідач акцентує, що стаття 114 Закону № 1058, яка встановлює віковий ценз для отримання права на пенсію в 55 років, є чинною, неконституційною не визнавалась, а відтак норми цієї статті підлягають застосуванню під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах особам, які працювали на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці.
З приводу неврахованих періодів до страхового стажу відповідач наголосив, що позивачем не було надано уточнюючих довідки з приводу фактично відпрацьованих вихододнів та довідки щодо періоду і форми навчання позивача.
На підставі вказаних аргументів відповідач просив відмовити в задоволенні позову.
Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 27.10.2025 зверталася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058. 
Згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 позивачка 18.06.1992 прийнята в члени колгоспа ім. Горького (ст. 2,3), з 10.11.1992 та 1993 рік працювала лаборантом МТФ №3 (ст.6,7 ), 1994-1995 навчання в Харьківському технікумі (ст.6,7 ), з 01.04.1996 року працювала майстром технологом, а з 01.01.1997, протягом, 1998,1999 років працювала поваром, а 06.11.2000 вибула згідно заяви (ст.6, 7).
Згідно диплома НОМЕР_4 позивачка навчалася в Харківському технікумі молочної промисловості з 1993 по 23.02.1996 року.
Рішенням відповідача № 046350021045 від 05 листопада 2025 року відмовлено в призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу 25 років пільгового стажу 10 років та віку 55 років. 
В оскаржуваному рішенні відповідач вказує про наявність у позивачки 24 роки 08 місяці 03 дні страхового стажу та пільговий стаж за Списком 2 – 15 років 07 місяців 14 днів. До страхового стажу не зараховано: період роботи в колгоспі з 18.06.1992 по 24.12.1998 згідно трудової книжки НОМЕР_5 від 10.11.1992, оскільки для зарахування, необхідно долучити довідку про встановлений мінімум трудової участі у господарстві та фактично відпрацьовані вихододні видані на підставі первинних документів.
Також до страхового стажу не зараховано період навчання згідно диплома НОМЕР_3 від 23.02.1996, оскільки у дипломі відсутня дата присвоєння кваліфікації. Для зарахування необхідно долучити уточнюючу довідку про період та форму навчання видану на підставі первинних документів.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.
Вказані правовідносини, регулюються Конституцією України, ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ЗУ «Про пенсійне забезпечення».
В рішенні Конституційного Суду України, №1-р/2020 від 23 січня 2020 року зазначено, що «юридична визначеність є ключовою у питанні розуміння верховенства права, у контексті ст. 8 Конституції України юридична визначеність забезпечує адаптацію суб`єкта правозастосування до нормативних умов правової дійсності та його впевненість у своєму правовому становищі, а також захист від свавільного втручання з боку держави у сферу його прав. 
Таким чином, юридична визначеність передбачає, що законодавець повинен прагнути чіткості та зрозумілості у викладенні норм права. Кожна особа незалежно від обставин повинна мати можливість орієнтуватися в тому, яка саме норма права застосовується у певному випадку, та мати чітке розуміння щодо настання конкретних юридичних наслідків відповідних правовідносинах з огляду на розумну та передбачувану стабільність норм права.»
Відповідно до рішення Конституційного Суду України, №1-р/2020 від 23 січня 2020: застосуванню підлягають стаття 13 Закону України № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України № 213-VII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списом № 2 виробництв, робіт, професій посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць: Чоловіки-після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Жінки-після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Згідно рішення Великої Палати Верховного Суду від 3 листопада 2021 року (справа № 360/3611/20), в даній категорії справ застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.
Таким чином рішення відповідача про відмову в призначенні позивачці пенсії, яка на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 50 років, мала страховий стаж роботи 24 роки 08 місяці 03 дні, у тому числі на роботах за Списком № 2 – 15 років 07 місяців 14 днів (що визначено у спірному рішенні), пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням на відсутність необхідного страхового та пільгового стажу та недосягнення нею 55-річного пенсійного віку, визначеного пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо періоду з 18.06.1992 по 24.12.1998, який не враховано до страхового стажу через відсутність в трудовій книжці колхозника інформації про відпрацьований трудовий мінімум. 
До набрання чинності Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України “Про пенсійне забезпечення”.
Відповідно до статті 56 Закону України “Про пенсійне забезпечення” до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. 
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Статтею 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульовано Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310, які чинні на час розгляду справи (далі - Основні положення).
Відповідно до пункту 1, 2 Основних положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.
Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.
До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (п. 5 Основних положень).
Згідно із пунктом 6 Основних положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.
Згідно із пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до вимог пункту 13 Основних положень відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність у відповідності до статуту та правилами трудового розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Трудова книжка позивача НОМЕР_2 від 10.11.1992, копія якої наявна в матеріалах справи, в розділі «Відомості про роботу» містить відповідні записи про роботу позивача. Будь-яких порушень внесення зазначених записів відповідачем під час розгляду питання про призначення пенсії позивачу не встановлено.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06 лютого 2018 по справі №677/277/17 провадження № К/9901/1298/17.
Відсутність в трудовій книжці позивача записів щодо кількості вихододнів, встановленого відпрацьованого мінімуму не може створювати негативних наслідків для позивача, зокрема, щодо його права на пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 12 березня 2019 року по справі № 2а/349/28/16 провадження № К/9901/30494/18.
Отже, суд не приймає посилання відповідача на відсутність в трудовій книжці записів щодо вихододнів, оскільки працівник не несе відповідальність за невірне оформлення трудової книжки та такі недоліки не повинні перешкоджати працівнику для зарахування його страхового стажу, таким чином, періоди роботи позивача з 18.06.1992 по 24.12.1998 підлягають зарахуванню до страхового стажу.
Щодо періоду навчання з 01.09.1993 по 23.02.1996. який не було враховано до страхового стажу через відсутність дати присвоєння кваліфікації.
Як вже було зазначено вище, згідно диплома НОМЕР_4 позивачка навчалася в Харківському технікумі молочної промисловості на денному відділенні з 1993 по 23.02.1996 року; інформації з приводу вказаного періоду навчання трудова книжка не містить.
Пунктом 8 Порядку № 637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
Відповідно по п. 27 Порядку № 637 у тих випадках, коли в поданому документі про стаж указано лише роки без зазначення точних дат, за дату береться 1 липня відповідного року, а якщо не зазначено число місяця, то ним вважається 15 число відповідного місяця.
Таким чином період навчання позивача з 01.07.1993 по 23.02.1996 на денному відділенні Харківського технікуму молочної промисловості підлягає врахуванню до страхового стажу.
Враховуючи наведені висновки щодо належності спірних періодів до страхового стажу і того, що позивачка досягла необхідного вікового цензу в розумінні норм Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 при достатній кількості стажу пільгового та страхового для наявності права на отримання пенсії, суд вважає за належне:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову позивачу у призначенні пенсії № 046350021045 від 05 листопада 2025 року;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити пенсію ОСОБА_1 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 27 жовтня 2025 року, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 10.11.1992 по 01.07.1993 та з 01.04.1996 року по 23.12.1998 і період навчання з 01.09.1993 по 23.02.1996.
Відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до частин 1, 3, 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Враховуючи, що позовні вимоги задоволені, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місто Львів, в. Митрополита Андрія, б. 10, ЄДРПОУ 13814885) про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 046350021045 від 05 листопада 2025 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити пенсію ОСОБА_1 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 27 жовтня 2025 року, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 10.11.1992 по 01.07.1993 та з 01.04.1996 року по 23.12.1998 та період навчання з 01.09.1993 по 23.02.1996.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місто Львів, в. Митрополита Андрія, б. 10, ЄДРПОУ 13814885) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

Суддя В.В. Стойка