ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/11159/24	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Головка А.Б., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області  про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області ,  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області ,  Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області ,  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні дострокової пенсії як матері дитини-інваліда та зобов`язання призначити дострокову пенсію як матері дитини-інваліда ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що має право на призначення дострокової пенсії за віком як мати особи з інвалідністю з дитинства до шестирічного віку, оскільки досягла 50-річного віку, має необхідний страховий стаж 16 років 07 місяців 26 днів та виховувала особу з інвалідністю з дитинства до шестирічного віку. 
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.10.2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 
04.11.2024 року на адресу суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на адміністративний позов, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначив, що рішення про відмову в призначенні пенсії не приймав, а заяви позивача за принципом екстериторіальності розглянуті Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницький області, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 року залучено до участі у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дії, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. 
03.12.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області подано до суду відзив, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначив, що позивачем не було надано необхідні документи, визначені пунктом 2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1.
Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області правом подання відзиву не скористались.
Дослідивши письмові докази суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.
30.10.2023 року ОСОБА_1 звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення їй дострокової пенсії за віком.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №163950026042 від 03.10.2023 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідних документів та необхідного страхового стажу.
21.11.2023 року позивач звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення їй дострокової пенсії за віком.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №163950026042 від 28.11.2023 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідних документів: виписки з акту огляду в МСЕК про визнання дитини особою з інвалідністю з дитинства та відсутній документ, що підтверджує факт виховання до 6 річного віку ОСОБА_2 
20.02.2024 року позивач звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення їй дострокової пенсії за віком.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №163950026042 від 27.02.2024 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком. Зазначено, що додані до заяви від 20.02.2024 року документи переглянуті, оновлені документи не надано, зауваження пенсійного органу не виконано.
Позивач, не погоджуючись із такими рішеннями відповідачів, звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788), Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
За визначеннями, наведеними у статті 1 вказаного Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Частинами першою-третьою ст. 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до досягнення зазначеного віку, - після досягнення віку 50 років та за наявності не менше ніж 15 років страхового стажу. При цьому особами з інвалідністю з дитинства вважаються також діти з інвалідністю віком до 18 років.
Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 .
Свідоцтвом про народження НОМЕР_2 від 03.08.1988 року підтверджується, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 .
Згідно довідки МСЕК № 1332877 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю з дитинства І групи безтерміново.
Висновком №7 від 25.10.2023 року лікарсько-консультативної комісії відокремленого підрозділу обласної консультативної психоневрологічної поліклініки зі стаціонаром №2 підтверджується, що ОСОБА_3 хворіє нервово - психічним захворюванням та спостерігалась у лікаря - психіатра з 05.1992 року по 08.1999 року. Являється особою з інвалідністю І групи з дитинства по психічному захворюванню безтерміново. Дитина визнана особою з інвалідністю до шестирічного віку.
Також, той факт, що з моменту народження та до досягнення шестирічного віку ОСОБА_2 мала показання для визнання її дитиною з інвалідністю підтверджується епікризом №9832/06-11 від 28.12.2023 року, інформацію з медичної картки ОСОБА_2 .
Довідками про реєстрацію місця проживання особи № 1/2 від 08.01.2023 року, № 5 від 02.01.2024 року та актом № 1 від 07.02.2024 року підтверджується, що ОСОБА_2 до шестирічного віку виховувала її мати ОСОБА_1 .
Пунктом 2.17 Порядку №22-1 зазначено, що при призначенні пенсій жінкам, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, матерям осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, а також, у разі відсутності матері або за її згодою, чоловікам, які здійснювали виховання п`ятьох або більше дітей чи дитини з інвалідністю, факт народження дитини встановлюється на підставі свідоцтва про народження, а її виховання до зазначеного віку - на підставі свідоцтва про народження чи паспорта дитини.
Згідно із пунктом 2.18 Порядку №22-1 визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання інвалідності).
Загальний підхід до змістовного наповнення поняття "особа з інвалідністю" встановлений статтею 2 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", а також статтею 1 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні". Зокрема, такий статус має особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, унаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Відповідно до абзацу 3 статті 1 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" дитина з інвалідністю - особа до досягнення нею повноліття (віком до 18 років) зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність.
За змісту абзацу другого пункту 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (далі - Положення №1317), інвалідність з дитинства розглядається як причина інвалідності. Згідно з пунктом 14 цього Положення №1317 причинний зв`язок інвалідності з хворобами, перенесеними у дитинстві, установлюється за наявності документів лікувально-профілактичних закладів, що свідчать про початок захворювання або травму, перенесену до вісімнадцятирічного віку.
Суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15.05.2019 у справі 330/2181/16-а дійшла висновку, що при вирішенні питання про наявність права на призначення пенсії відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначальною умовою для призначення дострокової пенсії за віком як матері особи з інвалідністю з дитинства є виховання до шестирічного віку саме дитини - інваліда з дитинства, а не дитини без такого роду медичних показань. Тобто при вирішенні питання про наявність права на призначення такого виду пенсії враховується не тлумачення поняття "інваліда з дитинства", а момент настання медичних показань для встановлення інвалідності.
Аналіз наведених правових положень та зазначених вище обставин справи дає підстави суду для висновку, що позивач, є матір`ю особи з інвалідністю з дитинства, визнаною особою з інвалідністю до шестирічного віку згідно висновку ЛКК № 7 від 25.10.2023 року, виховувала її до шестирічного віку, досягла 50 років та має необхідний страховий стаж 16 років 07 місяців 26 днів, що підтверджується оскаржуваним рішенням, у зв`язку з чим є всі правові підстави для призначення їй дострокової пенсії за віком, як матері особи з інвалідністю з дитинства відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, про необхідність визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №163950026042 від 27.02.2024 року.
Водночас, суд не вбачає за можливе визнати протиправними та скасувати інші рішення пенсійного органу, оскільки на момент їх прийняття позивачем не було подано всіх необхідних документів.
Згідно пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постанова правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Відповідно до пункту 4.10 Порядку № 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.
З огляду на приписи Порядку № 22-1 процедура призначення пенсії в даному випадку покладена на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Таким чином, саме Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області має завершити процедуру призначення позивачу пенсії.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дня звернення з заявою про призначення пенсії - 20.02.2024 року.
Отже, адміністративний позов підлягає задоволенню частково.
Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, 

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, 36014, код ЄДРПОУ 13967927), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, код ЄДРПОУ 20490012), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, код ЄДРПОУ 21318350), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Б. Хмельницького, 116а, м. Дніпро, код ЄДРПОУ 21910427) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №163950026042 від 27.02.2024 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 20.02.2024 року.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	А.Б. Головко