Справа № 420/9378/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу в частині,
встановив:
I. Зміст позовних вимог
До суду з позовом звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (даді - відповідач , вч НОМЕР_1 ) , у якому просить визнати протиправним та скасувати наказ командира (документ № 470/нод від 26.02.2025 р.) військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України в частині, що стосується ОСОБА_1 , яким його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, та накладено дисциплінарне стягнення "зауваження".
II. Позиція сторін
На обґрунтування вказаних вимог позивач зазначає, що 02 березня 2025 року йому стало відомо із витягу з наказу (документ № 470/нод від 26.02.2025 р.) військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про те, що на нього було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді "зауваження", проте вважає його таким, що не відповідає чинному законодавству України, та є незаконним. Так, позивач вказує, що 24.01.2025 р. ним було надіслано заяву про злочин до ТУ ДБР у м. Краматорську про внесення уповноваженою посадовою особою слідчого підрозділу відомості до ЄРДР за ст. 435-1 КК України, відносно військовослужбовця 59 ОМПБр ОСОБА_2 , який вдався до прямих погроз вбивством. Через декілька днів дана заява потрапила до командування в/ч НОМЕР_1 , яке розглянувши зміст заяви, ОСОБА_1 призначило службове розслідування задля встановлення усіх обставин. Разом з тим в порушення вимог Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, який затверджений наказом Міністерства оборони України № 608 від 21.11.2017 р. жодного разу, з боку жодної посадової особи, ані письмово ані усно, ніхто не повідомляв позивачу таких підстав проведення службового розслідування, як намагання притягти його до дисциплінарної відповідальності, або якогось з`ясування обставин щодо будь-якого можливого порушення саме з мого боку. Крім того, даний Порядок визначає те, що має бути визначена особа правопорушника, стосовно якої і проводиться службове розслідування. Службове розслідування і проводилось стосовно конкретної особи правопорушення ( ОСОБА_2 ), щодо правопорушення якого були і численні запитання, зокрема й в поясненнях. А потім проігнорувавши вимоги Порядку проведення службових розслідувань, командування в/ч НОМЕР_1 вирішило уже аж на стадії оголошення результатів службового розслідування - накласти дисциплінарне стягнення також і на іншу особу, не з`ясовуючи взагалі нічого, не задавши жодних запитань стосовно якогось начебто іншого порушення, яке начебто допустила інша особа. Так, в описовій частині акта службового розслідування зазначаються про неправомірні дії військовослужбовця ОСОБА_2 , відносно позивача взагалі нічого не вказано. У позивача відбирались письмові пояснення в рамках службового розслідування, але суть питань була щодо правопорушення, яке вчинив ОСОБА_2 , а не стосовно якихось начебто його порушень. Відтак, позивач вважає, що ігноруючи та грубо порушуючи десятки положень чинного законодавства України, зокрема й десятки положень "Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України", затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 р. № 608, відповідачем протиправно притягнуто його до дисциплінарної відповідальності.
19.05.2025 р. судом зареєстровано від відповідача відзив на позов, яким заперечує проти його задоволення, вказуючи, що відповідно до оскаржуваного наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2025 «Про результати службового розслідування» військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_3 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог статей 11, 12, 16, 49, 50, 128 Статуту внутрішньої служби, що виразились у порушені дисципліни та субординації. Прийняттю вказаного наказу передували події, пов`язані з тим, що у зв`язку рапортом помічника командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи від 27.01.2025, яким доповів командиру військової частини НОМЕР_1 про те, що до командування військової частини НОМЕР_1 надійшла заява військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 щодо вжиття заходів реагування та внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 435-1 Кримінального кодексу України за фактом погроз насильством зі сторони військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 , наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.01.2025 було призначено службове розслідування. За результатами службового розслідування встановлено в діях військовослужбовців ОСОБА_2 та ОСОБА_1 порушення статей 11, 12, 16, 49, 50, 128 Статуту внутрішньої служби. У зв`язку з викладеним підстави для визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2025 № 470/нод Про результати службового розслідування в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності солдата ОСОБА_3 .
19.05.2025 р. судом зареєстровано від відповідача клопотання про надання витребуваних ухвалою суду документів.
21.05.2025 року судом зареєстровано від позивача відповідь на відзив, в якій наголошує на тому, що відзив на позов не містить будь-яких конкретних контраргументів щодо обставин, наведених у позові.
III. Процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 08.04.2025 року позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою суду від 01.05.2025 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України. Цією ж ухвалою зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України разом з відзивом на позов надати суду належним чином засвідчені копії документів, а саме, оскаржуваний наказ від 26.02.2025 р. або його витяг в частині його оскарження, та докази, які вплинули на його прийняття, у т.ч. матеріали службового розслідування, докази ознайомлення позивача з оскаржуваним наказом.
Враховуючи, що від сторін не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України, з 24.02.2022 призваний на військову службу під час мобілізації.
Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_3 , виданим Управлінням персоналу штабу військової частини № НОМЕР_4 .
10.07.2024 згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 201 солдат ОСОБА_1 , призначений наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від "10" липня 2024 року № 134 - РС на посаду зовнішній пілот (оператор) безпілотних літальних апаратів відділення безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 з 10 липня 2024 року приступив до виконання службових обов`язків за вказаною посадою.
28.01.2025 помічник командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи рапортом доповів командиру військової частини НОМЕР_1 про те, що 27 січня 2025 року за вх. №А-137 до командування військової частини НОМЕР_1 надійшла заява військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 щодо вжиття заходів реагування та внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 435-1 Кримінального кодексу України за фактом погроз насильством зі сторони військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_4 , та відповідно до частини 1 розділу ІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, з метою встановлення фактів зазначених у вказаній заяві солдата ОСОБА_1 та неправомірних дій військовослужбовця, для подальшого прийняття правового рішення запропонував провести службове розслідування.
28.01.2025 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно - господарської діяльності) « Про призначення службового розслідування» у відповідності до статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вимог Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року №608 (зі змінами), на підставі рапорту помічника командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи - начальника юридичної служби, від 28 січня 2025 року за вхідним №940/5992-в, наказано провести службове розслідування з метою уточнення причин та умов що сприяли зверненню до командування військової частини НОМЕР_1 з заявою, за вхідним №А-137 від 27 січня 2025 року, військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , солдатом ОСОБА_1 щодо вжиття заходів реагування та внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 435-1 Кримінального кодексу України за фактом погроз насильством зі сторони військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 ( в подальшому з`ясовано ОСОБА_2 ), а також, з метою встановлення ступеня вини осіб, чиї дії, або бездіяльність, можливо, стали причиною вчинення правопорушення
25.02.2025 року т.в.о командира військової частини НОМЕР_1 затверджено Акт службового розслідування № 940/7900, зі змісту якого вбачається наступне:
- у розділі «Відомості про осіб, стосовно яких призначено службове розслідування» вказано солдата ОСОБА_1 та солдата ОСОБА_2 
- у розділі « Неправомірні дії військовослужбовця та причинний зв`язок між діями військовослужбовця та подією, що трапилась» вказано, так, в діях механіка 1 відділення ударних безпілотних систем авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_2 не вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого частиною статті 435-1 Кримінального Кодексу України (Образа честі і гідності, погроза вбивством, насильством або знищенням чи пошкодженням майна військовослужбовцю, який здійснює заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, його близьким родичам чи членам сім`ї), оскільки висловлені ним погрози були сказані в пригніченому емоційному стані та не несли реальної загрози.
- у розділі «Вина військовослужбовця» вказано, що виходячи з матеріалів службового розслідування, вина механіка 1 відділення ударних безпілотних систем авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_2 вбачається в не коректних висловлюваннях на адресу солдата ОСОБА_1 
- «Своїми діями» механік 1 відділення ударних безпілотних систем авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_2 та зовнішній пілот (оператор) безпілотних літальних апаратів відділення безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_1 порушили вимоги наступних нормативно - правових актів, зокрема вимог статей 11, 12, 16, 49, 50, 128 Статуту внутрішньої служби.
- «Причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення є» солдат ОСОБА_2 внаслідок втрати самоконтролю допустив недопустимі висловлювання та погрози на рахунок солдата ОСОБА_1 
- Запропоновано: 
1. службове розслідування вважати завершеним.
2. ознаки порушення статті 435-1 Кримінального Кодексу України механіком 1 відділення ударних безпілотних систем авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 , солдатом ОСОБА_2 , відсутні.
3. за порушення дисципліни на механіка 1 відділення ударних безпілотних систем авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 , солдата ОСОБА_2 накласти дисциплінарне стягнення у вигляді “ЗАУВАЖЕННЯ”.
4. за порушення дисципліни та субординації на зовнішнього пілота (оператора) безпілотних літальних апаратів відділення безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 , солдата ОСОБА_1 накласти дисциплінарне стягнення у вигляді “ЗАУВАЖЕННЯ”.
26.02.2025 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) за № 470/нод «Про результати службового розслідування» за порушення дисципліни та субординації на зовнішнього пілота (оператора) безпілотних літальних апаратів відділення безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 , солдата ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді “ЗАУВАЖЕННЯ” ( пункт 4 цього наказу).
Не погоджуючись з даним наказом в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.
V. Норми права, які застосував суд.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII; у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), зокрема, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами. Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. ( стаття 2 цього Закону)
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 за № 548-XIV (далі – Статут ВС ЗСУ), яким визначено, зокрема
- військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами. ( стаття 3 Статуту ВС ЗСУ) 
- внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань. Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець. ( стаття 6 Статуту ВС ЗСУ)
- військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами. ( стаття 9 Статуту ВС ЗСУ)
- необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:
свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;
бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;
беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;
постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;
знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;
дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;
поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, які перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, не допускати порушень, пов`язаних із дискримінацією за ознакою статі, сексуальним домаганням, насильством за ознакою статі, правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості;
бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;
вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;
виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;
додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно. ( стаття 11 Статуту ВС ЗСУ)
- про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо). ( стаття 12 Статуту ВС ЗСУ) 
- кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. ( стаття 16 Статуту ВС ЗСУ)
- військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. ( стаття 26 Статуту ВС ЗСУ)
- єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в:
наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця;
наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази;
забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України. ( стаття 28 Статуту ВС ЗСУ)
- у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. ( стаття 45 Статуту ВС ЗСУ)
- військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому. ( абзац перший пункту 49 Статуту)
- Солдат зобов`язаний:
підтримувати на високому рівні особисту бойову готовність, досконало володіти закріпленою за ним зброєю і технікою, тримати їх завжди справними, чистими, готовими до бою;
знати тактику дій відділення в різних видах бою та вміло діяти в бою;
знати та неухильно дотримуватися норм міжнародного гуманітарного права;
сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням;
постійно вдосконалювати свої знання за фахом, уміння та навички;
знати посади, військові звання і прізвища своїх безпосередніх та прямих начальників (до командира бригади включно);
додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд, додержуватися правил особистої та колективної гігієни;
бути хоробрим та ініціативним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців;
виконувати правила носіння військового одягу і взуття, своєчасно та акуратно їх лагодити, щоденно чистити і зберігати у визначених місцях;
виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватися правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання;
повсякденно загартовувати себе, систематично вдосконалювати свою фізичну підготовку;
своєчасно доповідати командирові відділення про захворювання, надзвичайні події та факти порушення військової дисципліни, випадки втрати чи несправності озброєння, техніки та інших матеріальних засобів;
ретельно готуватися особисто, готувати зброю, техніку та інше майно до занять (стрільб, навчань), виконання завдань за призначенням, постійно стежити за їх наявністю і станом, своєчасно чистити зброю і шанцевий інструмент, проводити технічне обслуговування озброєння та техніки;
неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї, в роботі з технікою та в інших випадках, додержуватися правил пожежної безпеки;
виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників);
у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття;
під час перебування поза розташуванням військової частини поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків. ( стаття 128 Статату)
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний Статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 за № 551-XIV.
Згідно зі статтею 1 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів (стаття 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України).
Статтею 5 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України передбачено, що за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів (начальників) підтримувати на належному рівні військову дисципліну. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Відповідно до частини першої статті 85 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Згідно з частиною сьомою статті 85 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів) визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371 (далі - Порядок № 608), яким керувався відповідач при проведенні службового розслідування за рапортам позивача.
Згідно пункту 1 розділу II Порядку № 608 службове розслідування може призначатися у разі:
- невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;
- невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;
- неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;
- дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;
- порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;
- недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;
- внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;
- скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.
За приписами пунктів 1, 5, 6 розділу V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини. Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування. Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.
VI. Оцінка та висновок суду.
Системний аналіз наведених норм, надає суду підстави для висновку, що службове розслідування стосовно військовослужбовців, на підставі ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Порядку № 608, проводиться, зокрема, у випадках не виконання (неналежно виконали) ними своїх службових обов`язків. Підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. З метою уточнення усіх обставин дисциплінарного проступку, причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення передує проведення службового розслідування. 
У разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення за видами, встановленими ст. 68 Дисциплінарного статуту.
Спірність питання у даній справі полягає у правомірності наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2025 «Про результати службового розслідування» в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення "Зауваження".
Як вбачається з вказаного спірного наказу, то його мотивувальна частина свідчить про те, що службовим розслідуванням не встановлено в діях солдата ОСОБА_2 ознак кримінального правопорушення, передбаченого статтею 435-1 КК України (Образа честі і гідності, погроза вбивством, насильством або знищенням чи пошкодженням майна військовослужбовцю, який здійснює заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації), оскільки висловлені ним погрози були сказані в пригніченому емоційному стані та не несли реальної загрози. Натомість, виходячи з матеріалів службового розслідування, вина солдата ОСОБА_2 вбачається в некоректних висловлюваннях на адресу солдата ОСОБА_1 . При цьому, своїми діями солдат ОСОБА_2 та солдат ОСОБА_1 порушили вимоги ст.11, ст.12, ст.16, ст.49, ст.50, ст.128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ.
Тобто, підставою притягнення позивача військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни, проте не конкретизовано в чому саме полягало вчинене солдатом ОСОБА_1 порушення вказаних вимог Статуту внутрішньої служби ЗСУ.
Верховним Судом в постанові від 13.07.2023 у справі № 420/15045/21 зазначено, що для притягнення до дисциплінарної відповідальності, достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 13.05.2022 у справі №320/1646/19, від 22.06.2023 у справі № 380/12332/20. 
Пунктом 1 розділу VІ Порядку № 608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
З огляду на вказане, суд вказує, що саме по собі посилання на статті Статуту внутрішньої служби ЗСУ не може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності за відсутності зазначення характеру та обставин вчинення правопорушення, його наслідків тощо.
У відзиві на позов відповідач також не конкретизує в чому конкретно полягають ознаки порушення солдат ОСОБА_1 дисципліни та субординації, при цьому обмежився лише цитуванням статей 11, 12, 16, 49, 50, 128 Статуту внутрішньої служби.
Таким чином, суд приходить до висновку, що спірний наказ відповідачем прийнято з порушенням ст. ст. 84-87 Дисциплінарного статуту, оскільки останній не містить причини і умови, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини, характеру та обставин вчинення правопорушення, його наслідки, що є наслідком не доведення відповідачем наявності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у виді зауваження, а відтак, протиправним є наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2025 р № 470/нод.) в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення "зауваження".
У контексті оцінки інших доводів сторін звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Частиною 1 ст. 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
VII. Розподіл судових витрат
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
вирішив:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання протиправним та скасування наказу в частині – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ командира (документ № 470/нод від 26.02.2025 р.) військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України в частині, що стосується ОСОБА_1 , яким його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, та накладено дисциплінарне стягнення "зауваження".
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна