Справа № 716/1070/25 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.01.2026  м. Заставна
Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді Стрільця Я.С.
за участю секретаря судових засідань Шафер В.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом директора Спільного підприємства «Киселівський Цегельний завод» ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі, в якій просить скасувати вказану постанову про адміністративне правопорушення, провадження по справі закрити.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 14.04.2025 начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_2 виніс постанову № 2085 відносно нього про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Відповідно до винесеної постанови позивач визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та з нього стягнуто штраф в розмірі 34000 грн. 
Вважає, що постанова про адміністративне правопорушення є протиправною та підлягає скасуванню виходячи з підстав викладених в позовні й заяві.
З огляду на наведене, просить оскаржувану постанову визнати незаконною та скасувати у зв`язку із відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а провадження у справі закрити. 
Відповідачу надіслано копію позовної заяви із доданими до неї документами та копію ухвали суду на офіційну електронну адресу та поштою із рекомендованим повідомленням про вручення.
15 липня 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач позовні вимоги не визнав, оскільки вважає, що оскаржувана постанова відповідає вимогам КУпАП та скасуванню не підлягає, а зазначені позивачем обставини не відповідають дійсності. Зазначає, що позивачем були проігноровані вимоги Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, оскільки на підприємстві не велися списки персонального військового обліку та відомості оперативного обліку призовників, війцськовозобов`язаних та резервістів.
В судове засідання позивач не прибув, надав суду клопотання з проханням проводити судовий розгляд без його участі. Одночасно вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити з підстав викладених в ній.
Дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.
Згідно із ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.
Судом встановлено, що 14.04.2025 начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 полковник ОСОБА_2 , розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення за № 2085 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою на ОСОБА_3 накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34000 грн.
Із вказаної постанови вбачається, що 14.04.2025 на розгляд надійшли матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч.3 КУпАП - порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Матеріали адміністративної справи відповідають вимогам 235 КУпАП, протокол складено правильно, правопорушник повідомлений про час і місце розгляду справи, права визначені ст.268 КУпАП роз`яснені, обставини що виключають здійснення провадження у справі а також виключають адміністративну відповідальність визначені ст.1 8. 247 КУпАП, а також обставини, визначені ст. 34 КУпАП - відсутні. Наявні обставини, що обтяжують відповідальність, визначені п. 5 ст. 35 КУпАП а саме вчинення адмінправопорушення в умовах надзвичайних обставин.
Так, в процесі розгляду встановлено, що 12.03.2025 відповідно до Указу Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 30.12.2022 №1487, із змінами та доповненнями, офіцером шостого відділу Чернівецького РТЦКтаСП Мартинюком А. проведено перевірку стану військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів в СП «Киселівський цегельний завод».
Так, відповідно до матеріалів адміністративної справи встановлено, що відповідно до наказу № 1 ВО від 05.04.2023 директора СП «Киселівський цегельний завод» відповідальним за ведення військового обліку в СП «Киселівський цегельний завод» призначено директора ОСОБА_1 .
В процесі проведеної перевірки виявлено порушення правил ведення військового обліку на підприємстві вимог постанови КМУ № 1487 від 30.12.2022 про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів а саме:
- на підприємстві не ведуться списки персонального військового обліку та відомість оперативного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів - порушення пунктів 33, 36 Порядку.
Дії відповідальної особи підприємства позивача ОСОБА_1 стосовно порушення організації та ведення військового обліку на підприємстві кваліфіковано як адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, враховуючи кваліфікуючу ознаку - вчинене в особливий період. 
Формулювання постанови в такій формі не відображає усіх ознак правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, тобто у ньому не викладено, які конкретно протиправні дії чи бездіяльність по порушенню положень ч.1 ст.38 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та п. 33, 34 Постанови КМУ від 30.12.2022року №1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» ОСОБА_1 вчинив, не зазначено в чому саме та конкретно полягає та відносно кого.
Більше того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення № 257 від 12.03.2025, то уповноваженою особою зафіксовано порушення передбачене п.33 та п. 34 Порядку. Разом з тим, в оскаржуваній постанові йдеться про порушення позивачем вимог п. 33 та п.36 порядку. Дана обставина свідчить про те, що особа, яка винесла оскаржувану постанову вийшла за межі обвинувачення, яке було попередньо зафіксовано в протоколі. 
Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.
Разом з тим, неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, про вчинення особою адміністративного правопорушення.
В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
Так, з урахуванням положення частини 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії» рішення від 20.09.2016 року, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципи рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, в фактично судом).
З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачення, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 ЄКПЛ.
Таким чином уповноваженою на те посадовою особою, яка склала оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення, не викладена суть адміністративного правопорушення, а саме не конкретизована його фабула відповідно до диспозиції ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та не викладені встановлені обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Крім того, приймаючи оскаржувану постанову уповноважена особа вийшла за межі виявленого та зафіксованого в протоколі правопорушення.
Як свідчать матеріали справи про адміністративне правопорушення надані одночасно із відзивом стороною відповідача, то до останніх взагалі не долучено акт про результати перевірки організації та ведення військового обліку та бронювання військовозобов`язаних СП «Киселівський цегельний завод» в якому повинно було б бути зафіксовані та виявлені порушення. 
Неконкретність обвинувачення на переконання суду, не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав постанову, про вчинення особою адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Ст.9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, в особі керівників, розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст. 210-1 КУпАП.
За змістом ст.245 КУпАП завданням в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ч.1 ст.245 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Згідно зі ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
За змістом ч.2 ст.277-2 КУпАП,інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.
Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Приписами ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачена за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
Сторона відповідача до суду не надала належних доказів, які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП та законності винесення оскаржуваної постанови № 2085 від 14.04.2025 року.
Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Таким чином, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.
За викладених обставин, адміністративний позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 243, 246, 250, 286 КАС України, суд,
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.
Постанову № 2085 від 14.04.2025 винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ярослав СТРІЛЕЦЬ