ЄУН: 336/3980/24
Провадження №: 2/336/70/2026 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2026 року       м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С., за участю секретаря судового засідання Нєдельчевої О.В.,
представника позивача – адвоката Сідельникової Олени Леонідівни, 
представника відповідача – адвоката Богдашкіної Дар`ї Олександрівни (в режимі ВКЗ), 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), п`ята Запорізька державна нотаріальна контора, про встановлення факту батьківства та визнання права власності в порядку спадкування за законом, 
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2024 року законний представник неповнолітнього ОСОБА_1 – ОСОБА_3 (в особі її представника та представника позивача – адвоката Сідельникової Олени Леонідівни) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства. В позові зазначалося, що з 1999 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , почала проживати спільно з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вони вели спільне господарство, проте реєстрацію шлюбу не здійснювали. Також з ними проживав її син від першого браку - ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 народився син – ОСОБА_1 . Проте запис про батька в свідоцтві про народження зроблено зі слів матері та батьком зазначено – ОСОБА_6 . Це було вимушеним заходом, оскільки на той час ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не перебували в зареєстрованому шлюбі, мали вкрай важке матеріальне становище, тож з метою отримання грошової допомоги було прийнято таке рішення. З моменту народження ОСОБА_1 і до ІНФОРМАЦІЯ_4 (день смерті ОСОБА_4 ) вони проживали спільно однією великою родиною - спочатку за адресою: АДРЕСА_1 , а пізніше в квартирі ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 приймав безпосередню участь у вихованні сина - ОСОБА_1 , вони завжди себе позиціонували як родина, проводили спільно час, займались навчанням та розвитком інших здібностей сина – ОСОБА_1 . В позові зазначалося також, що у ОСОБА_4 був син від першого шлюбу – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проте він з батьком не спілкувався, його долею не цікавився. 20.11.2023 ОСОБА_1 , повернувшись додому, знайшов мертвим свого батька ОСОБА_4 , невідкладно викликав швидку та поліцію і повідомив про це мати та старшого брата ОСОБА_5 . Вони самостійно організовували поховання, жодні інші особи, в тому числі син померлого - ОСОБА_2 у підготовці поховання участі не приймали, на процедурі прощання його також не було. Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина. Маючи намір прийняти спадщину після смерті батька ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса, який йому повідомив що спадкова справа за померлим вже відкрита у П`ятій запорізькій державній нотаріальній конторі, на підставі чиєї заяви відкрита спадщина не повідомили. В подальшому ОСОБА_1 звернувся з заявою про прийняття спадщини до П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори, де йому повідомили, що відкрита спадщина за заявою ОСОБА_2 . До складу спадщини ОСОБА_4 входить наступне майно: квартира за адресою: АДРЕСА_3 та земельна ділянка кадастровий номер 2324281900:07:018:0180, площею (га): 7.042, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою Запорізька обл., Пологівський р., с/рада. Інженерненська. Оскільки у неповнолітнього ОСОБА_1 відсутні документи, що підтверджують його родинні відносини з померлим, то у нотаріуса його заяву не прийняли і він з метою забезпечення реалізації свої спадкових прав вимушений звернутись до суду з даним позовом. Також в позовній заяві вказано, що оскільки вирішення спору про встановлення батьківства впливає на виникнення у позивача майнових прав у вигляді права власності на спадкове майно, його слід вирішувати в порядку позовного провадження. З огляду на те що на день подачі позову 6-ти місячний строк на прийняття спадщини не сплинув, питання про визнання права власності на спадкове майно не ставиться, однак в подальшому така вимога може бути заявлена. Проведення експертизи з метою встановлення ДНК спорідненості не виявляється можливим, оскільки була здійснена кремація тіла померлого, тож на підтвердження заявлених обставин будуть надані інші докази ( довідки, показання свідків, фото - та відео-докази тощо). Посилаючись на вищевикладені обставини позивач в особі законного представника – ОСОБА_3 просив суд встановити факт батьківства ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця міста Запоріжжя, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , стосовно сина: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 та внести зміни до актового запису від 17.04.2007 N 462, про народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 , вчиненого Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, де у графі "батько" вказати " ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 .
30.04.2024 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито загальне провадження. Підготовче судове засідання призначено на 04.06.2024 року.
20.05.2024 року від представника відповідача – адвоката Богдашкіної Дар`ї Олександрівни надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначалося, що відповідач ОСОБА_2 не визнає позовні вимоги ОСОБА_1 , оскільки відповідач народився ІНФОРМАЦІЯ_9 у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , які перебували у шлюбі з 26.11.1988 року по 08.12.1992 року. У відзиві відповідач вказав, що незважаючи на розірвання шлюбу між його батьками, будучи вже дорослим, він продовжував спілкуватися з батьком та постійно підтримував з ним контакт, цікавився його життям. ОСОБА_4 завжди визнавав відповідача своїм єдиним рідним сином. 23 листопада 2023 року ОСОБА_2 зателефонував батькові, щоб привітати його з днем народження, проте ОСОБА_4 не взяв слухавку. Оскільки були непоодинокі випадки, коли ОСОБА_4 не одразу відповідав на дзвінок, відповідач не придав цьому уваги та вирішив зачекати, коли батько сам передзвонить. Коли ОСОБА_4 не вийшов на зв`язок, відповідач вирішив навідатися до нього додому та з`ясувати, чи не сталося щось. Приїхавши до квартири за адресою: АДРЕСА_2 , в якій проживав ОСОБА_4 , відповідач натрапив на зачинені двері з купою квитанцій про оплату комунальних послуг та дізнався від сусідів про те, що ІНФОРМАЦІЯ_7 батько помер, за три дні до свого дня народження. Для відповідача звістка про смерть батька стала несподіваною та шокувала його, оскільки ОСОБА_4 був ще не старою людиною та не хворів. Це була раптова смерть. Почавши з`ясовувати обставини смерті ОСОБА_4 , відповідач дізнався, що тіло його батька піддали кремації, навіть не повідомивши його, як рідного сина, про смерть батька та не давши можливості поховати його належним чином. Як з`ясувалося потім, вказівку про кремацію ОСОБА_4 надала законний представник позивача - його мати - ОСОБА_3 . Вона намагалася приховати факт смерті ОСОБА_4 , не повідомляючи про це відповідача, який є єдиним спадкоємцем. Як вказав відповідач у відзиві, зазначення в позовній заяві про те, що він не приймав участі у підготовці поховання ОСОБА_4 та про його відсутність на самій процедурі - це лише намагання ОСОБА_3 дискредитувати його перед судом та виправдати свої протиправні дії, направлені на приховування факту смерті ОСОБА_4 від нього. Також у відзиві вказано, що позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 1999 року ОСОБА_3 почала проживати разом з померлим ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_3 в них народився син - ОСОБА_1 . Проте у свідоцтві про народження ОСОБА_1 відомості про батька записані зі слів матері - ОСОБА_3 у відповідності до положень ч. 1 ст. 135 СК України. Як вбачається з позовної заяви, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу 18 квітня 1992 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, актовий запис №15. Від шлюбу в них народився син - ОСОБА_5 . Лише 17 жовтня 2006 року шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 було розірвано. таким чином, до 17.10.2006 р. ОСОБА_3 офіційно перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, а ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 народила другого сина ОСОБА_1 . Відповідно до ч. 2 ст. 122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. З огляду на те, що ОСОБА_1 народився через шість місяців після розлучення ОСОБА_3 з ОСОБА_8 , відповідно до закону, позивач походить від подружжя саме ОСОБА_3 з ОСОБА_8 . Відповідно до ч. 3 ст. 122 СК України подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Проте, незважаючи на приписи закону, ОСОБА_3 та померлим ОСОБА_4 , не було подано заяви про визнання ОСОБА_4 батьківства щодо ОСОБА_1 . Окрім того, з Єдиного державного реєстру судових рішень, вбачається, що ОСОБА_3 , за життя ОСОБА_4 в 2017 році вже зверталася до суду про визнання батьківства, стягнення аліментів на утримання дитини. Так, ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2017 року було відкрито провадження по справі №336/6480/17 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання батьківства. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2018 року позовну заяву ОСОБА_3 було залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою всіх сторін до суду. На думку відповідача вищезазначене підтверджує той факт, що за життя ОСОБА_4 не визнавав свого біологічного батьківства щодо ОСОБА_1 , а тому просив суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 
30.05.2024 року від представника відповідача – адвоката Богдашкіної Д.О. надійшла заява про виклик свідків. 
31.05.2024 року від представника позивача – адвоката Сідельникової О.Л. надійшли клопотання про витребування доказів та заява про виклик свідків.
03.06.2024 року від представника позивача – адвоката Сідельникової О.Л надійшло заперечення на клопотання (заяву) відповідача про виклик свідків.
04.06.2024 року від представника позивача – адвоката Сідельникової О.Л. надійшла заява про виклик свідка.
04.06.2024 року у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 20.08.2024 року у зв`язку з тим, що ухвала судді про витребування спадкової справи залишилася без виконання.
06.08.2024 року до суду надійшла заява державного нотаріуса п`ятої Запорізької державної нотаріальної контори К.В. Сидорук про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори та надійшла копія спадкової справи № 21/2020, заведеної П`ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою 18 січня 2024 року відносно майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 . 
14.08.2024 року від представника позивача – адвоката Сідельникової О.Л. надійшла заява про зміну предмету позову. Посилаючись на те, що ця справа за позовом законного представника неповнолітнього ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства ще не розглянута, а натепер вже сплинув 6-ти місячний строк для звернення ОСОБА_1 до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, з метою захисту прав спадкоємця ОСОБА_1 є необхідність змінити предмет позову, як-то передбачено ч. 3 ст. 49 ЦПК України (до закінчення підготовчого засідання). Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові у справі № 910/19210/15 від 17.08.2021 р. зміна предмету позову можлива, зокрема, у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних відносин. Тому зміна предмету позову полягає у доповненні позовних вимог і викладення прохальної частини позовної заяви виглядає наступним чином:
1. Встановити факт батьківства ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця міста Запоріжжя, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , стосовно сина: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 .
2. Внести зміни до актового запису від 17.04.2007 № 462 про народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 , вчиненого Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, де у графі "батько" вказати " ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 .
3. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування за законом на:
- ? частину квартири за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 43,46 кв. м.;
- ? частину земельної ділянки кадастровий номер 2324281900:07:018:0180, площею 7,042 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Запорізька область, Пологівський район, с/рада Інженерненська.
4. Стягнути з відповідача на користь позивача всі судові витрати по справі. 
15.08.2024 року від представника відповідача – адвоката Богдашкіної Д.О. надійшла заява про виклик свідків.
16.08.2024 року від представника позивача – адвоката Сідельникової О.Л. надійшло клопотання про призначення судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи.
19.08.2024 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя заяву представника позивача адвоката Сідельникової О.Л. про зміну предмету позову залишено без руху. Повідомлено позивача про необхідність виправити зазначені недоліки, а саме, визначити конкретні частки спірного майна, визначити їх вартість, сплатити судовий збір у розмірі, який залежить від встановленої вартості майна (ціни позову). Надано строк для усунення недоліків не пізніше семи днів з дня отримання ухвали. 
20.08.2024 року в судовому засіданні вирішувалося питання щодо витребування доказів, виклику свідків та призначення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.08.2024 року витребувано докази по справі.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.08.2024 року задоволено клопотання представника позивача. Призначено у справі посмертну судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу. Провадження по справі зупинено на час проведення експертизи.
20.08.2024 року від представника позивача – адвоката Сідельникової О.Л. надійшла заява про долучення до матеріалів справи письмового доказу – копії рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.05.2005 року по справі № 2-2248/05 – в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_8 про розірвання шлюбу, з якого вбачається, що в шлюбних відносинах ОСОБА_3 та ОСОБА_8 не перебувають з квітня 2004 року. Шлюб їх розірвано цим судовим рішенням 18.05.2005 року, а ОСОБА_1 народився у ОСОБА_3 аж у квітні 2007 року (через 2 роки після розірвання її попереднього шлюбу), тому твердження представника відповідача, що ОСОБА_1 не може бути сином померлого ОСОБА_4 , так як його мати нібито до ІНФОРМАЦІЯ_10 перебувала у шлюбі з ОСОБА_8 , є недостовірними та спростовуються вказаним судовим рішенням. 
10.10.2024 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя уточнену позовну заяву адвоката Сідельникової О.Л. (про зміну предмету позову) повернуто заявнику – у зв`язку з не усуненням недоліків.
21.11.2024 року на підставі клопотання експерта (№ СЕ-19/108-24/21180-БД від 14.11.2024 року) судом постановлено ухвалу щодо виправлення описок та внесення доповнень до ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.08.2024 року про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи.
11.02.2025 року до суду надійшов висновок експерта (№ СЕ-19/108-24/21180-БД від 30.01.2025 року).
12.02.2025 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя поновлено провадження в цій справі, призначено підготовче судове засідання на 08.04.2025 року.
04.03.2025 року від державного нотаріуса п`ятої Запорізької державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без участі представника нотконтори. 
06.03.2025 року від представника відповідача – адвоката Богдашкіної Д.О. надійшло заперечення на заяву позивача про уточнення позовних вимог, оскільки відповідач вважає, що відсутні правові підстави для прийняття заяви з додатковими позовними вимогами щодо визнання права власності в порядку спадкування. У цих запереченнях зазначається, що відповідач в особі представника просить суд відмовити у прийнятті заяви представника ОСОБА_1 – адвоката Сідельникової О.Л. про зміну предмета позову.
06.03.2025 року від представника позивача – адвоката Сідельникової О.Л. надійшла заява про зміну предмету позову (з усунутими недоліками), в якій в прохальній частині зазначалося наступне:
1. Встановити факт батьківства ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця міста Запоріжжя, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , стосовно сина: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 .
2. Внести зміни до актового запису від 17.04.2007 № 462 про народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 , вчиненого Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, де у графі "батько" вказати "громадянин України ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 .
3. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування за законом на:
- 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 43,46 кв. м.;
- 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 2324281900:07:018:0180, площею 7,042 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Запорізька область, Пологівський район, с/рада Інженерненська.
4. Стягнути з відповідача на користь позивача всі судові витрати по справі. 
Також до цієї заяви додано необхідні додатки – про відсутність яких зазначав суд у своїй ухвалі від 19.08.2024.
21.03.2025 року від представника позивача – адвоката Сідельникової О.Л. надійшла заява, в якій адвокат просила заяву позивача про зміну предмету позову від 06.03.2025 року задовольнити та розглянути справу з урахуванням доповнених вимог.
25.06.2025 року від представника відповідача – адвоката Богдашкіної Д.О. надійшла заява про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду, оскільки адвокат вважає, що позов від імені неповнолітнього ОСОБА_1 було подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності.
04.04.2025 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя прийнято до розгляду заяву адвоката Сідельникової О.Л. про зміну предмету позову у цій цивільній справі. Ухвалено в подальшому розглядати справу з урахуванням зміни предмету позову.
08.04.2025 року у підготовчому судовому засіданні були, задоволено клопотання сторін щодо виклику свідків та витребування додаткових письмових доказів, підготовче судове засідання закрито. Призначено справу до судового розгляду на 26.06.2025 року.
26.06.2025 року судове засідання не проводилось у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті у кримінальному провадженні. Розгляд справи відкладено на 23.09.2025 року.
10.07.2025 року від Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника
17.07.2025 року від державного нотаріуса п`ятої Запорізької державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без участі представника нотконтори. 
19.09.2025 року від представника відповідача – адвоката Богдашкіної Д.О. надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи (підготовчого засідання) та продовження строку проведення підготовчого провадження – у зв`язку з неможливістю взяти участь 23.09.2025 року в судовому засіданні в режимі відео конференції.
23.09.2025 року в судовому засіданні в порядку ч. 8 ст. 223 ЦПК України допитані свідки, що з`явилися – ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , судовий розгляд відкладений за клопотанням представника відповідача судове засідання відкладено на 11.12.2025 року.
11.12.2025 року розгляд справи відбувся у зв`язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті. Судове засідання відкладено на 08.01.2026 року.
08.01.2026 року в судове засідання з`явилася представник позивача адвокат Сідельникова О.Л. та взяла участь в режимі відео конференції представник відповідача адвокат Богдашкіна Д.О. 
Адвокат Сідельникова О.Л. підтримала вимоги уточненої позовної заяви. 
Адвокат Богдашківна Д.О. зазначила, що позов у частині встановлення факту батьківства визнається відповідачем. Щодо визнання права власності позивача в порядку спадкування, вважає такий позов передчасним, оскільки процедура нотаріального оформлення спадщини ще на закінчена (оформлення спадщини нотаріусом наразі зупинене до вирішення судом цієї цивільної справи).
Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, провівши судові дебати, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, ухвалення та оголошення якого відкладено до 19.01.2026 року.
Судом встановлено, що у первісному позові зазначено, що у квітні 2024 року ОСОБА_3 в( особі її представника та представника позивача - адвоката Сідельникової Олени Леонідівни) звернулася до суду із позовом ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства. Обґрунтування позову викладено вище по тексту рішення.
Згодом позовні вимоги було доповнено – з огляду на те, що справа ще перебувала на розгляді суду, а передбачений законом 6-ти місячний строк для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини сплив. Тому представник ОСОБА_1 – адвокат Сідельникова О.Л. подала заяву про зміну предмету позову, яка в силу вимог ч. 3 ст. 49 ЦПК України подана до закінчення підготовчого засідання та відповідно до правового висновку ВС, викладеному в Постанові у справ № 910/19210/15 від 17.08.2021 року включає в себе такий спосіб як доповнення позовних вимог новими. Тому прохальна частина позовної заяви була викладена наступним чином: 
1. Встановити факт батьківства ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця міста Запоріжжя, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , стосовно сина: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 .
2. Внести зміни до актового запису від 17.04.2007 № 462 про народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 , вчиненого Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, де у графі "батько" вказати "громадянин України ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 .
3. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування за законом на:
- 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 43,46 кв. м.;
- 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 2324281900:07:018:0180, площею 7,042 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Запорізька область, Пологівський район, с/рада Інженерненська. 
4. Стягнути з відповідача на користь позивача всі судові витрати по справі. (т. 2 , а. с. 1-2) 
Відповідно до ухвали судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.04.2025 року, якою прийнято до розгляду заяву адвоката Сідельникової О.Л. про зміну предмету позову у цій цивільній справі, суд розглядає справу з урахуванням доповнених позовних вимог (т. 2, а. с. 35-36).
При вирішенні спору суд в першу чергу досліджує наступне процесуальне питання. Так, представник відповідача – адвокат Богдашкіна Д.О. в заяві, яка надійшла до суду 25.06.2025 року просила суд залишити позов ОСОБА_1 без розгляду, оскільки на її думку, позов від імені неповнолітнього ОСОБА_1 було подано адвокатом Сідельниковою О.Л. - особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності, а позов від імені ОСОБА_1 мала подавати лише його мати – ОСОБА_3 . Як вбачається з тексту позовної заяви про встановлення батьківства, яка надійшла до суду 25.04.2024 року, позивачем вказаний ОСОБА_1 (якому на дату подачі позову вже виповнилося 16 років), а його законним представником вказана його мати – ОСОБА_3 . Від їх імені позов складено та підписано представником як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_3 – адвокатом Сідельниковою О.Л., яка діє на підставі Одеру (Серія АР, № 1171576) на надання правничої правової допомоги ОСОБА_1 , виданого 09.04.2024 року та на підставі Ордеру (Серія АР, № 117575) на надання правничої правової допомоги ОСОБА_3 , виданого 09.04.2024 року (т. 1, а. с. 11; 13). Зі змісту вищевказаних Ордерів видно, що вони видані позивачу ОСОБА_1 та його матері – ОСОБА_3 в один і той же день, майже одночасно, оскільки в них вказана дата видачі 09.04.2024 року, серія Ордерів співпадає, а номера Ордерів йдуть по черзі - № 117575 та № 117576. Це безумовно свідчить про те, що законний представник неповнолітнього ОСОБА_1 – ОСОБА_3 дала дозвіл (згоду) на представництво інтересів неповнолітнього сина адвокатом Сідельниковою О.Л. та свідчить про те, що на момент оформлення Ордеру, датованого 09.04.2024 року, ОСОБА_1 досяг 16-річного віку. Такожс Суд звертає увагу, що під час представництва особи, яка досягла 14-ти років, адвокат надає суду документи, що підтверджують повноваження (ордер, довіреність), без необхідності подання згоди батьків на укладення договору з адвокатом (Постанова ВС КЦС від 16.06.2021 р. в справі № 369/13467/20). В разі, якщо навіть дитина, яка досягла 14-річного віку, уклала договір з адвокатом без наявності згоди законних представників, відсутність такої згоди не означає автоматичну недійсність договору. Такий підхід підтверджений судовою практикою: Верховний Суд у Постанові від 16.06.2021 у справі №?369/13467/20, в якій зазначив, що наслідки укладення договору з адвокатом неповнолітньою особою зберігаються доти, доки такий договір не буде визнано недійсним у судовому порядку. Дослідивши відповідні положення Цивільного процесуального кодексу, Закону «Про охорону дитинства», Закону «Про безоплатну правничу допомогу» та Європейської конвенції про здійснення прав дітей, суд зазначає, що дитина має право мати представника, в тому числі адвоката, а відповідно і бути стороною в договорі про надання правничої допомоги. Крім того, суд зазначає, що дитина є учасником сімейних правовідносин до повноліття. При цьому ще з 14 років особа може безпосередньо звертатися до суду — про це прямо зазначено у статтях 18, 152 та 165 Сімейного кодексу, а також діти у віці від 14 до 18 мають процесуальну дієздатність, регламентовану статтею 46 ЦПК України. Така дитина має право самостійно здійснювати процесуальні права та обов`язки у справах, які випливають з правовідносин, у яких вона бере участь особисто, за винятком випадків, прямо передбачених законом. За ініціативою суду може бути залучений і законний представник. Сучасне розуміння прав дитини передбачає не лише наявність формального статусу, а й забезпечення реальної участі у процесі. Право дитини висловлювати свою думку у справах, що впливають на її життя, є базовим — це закріплено як у статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей, так і в Керівних принципах щодо правосуддя, дружнього до дітей. Важливо не лише надати можливість висловитися, а й забезпечити належну увагу до цієї думки, з урахуванням рівня зрілості дитини. Європейські конвенції та українське законодавство (ст. 152 СК України) дають 14-річній дитині право самостійно звертатися до суду та обирати представника. Враховуючи вищевикладене та той факт, що позивач ОСОБА_1 на дату подачі позову та укладання договору з адвокатом досяг 16-річного віку, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви представника відповідача – адвоката Богдашкіної Д.О. від 25.06.2025 року про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду,
Вирішуючи спір по суті, суд вважає за доцільне спочатку дослідити докази, надані позивачем ОСОБА_1 щодо встановлення факту батьківства померлого ОСОБА_4 відносно нього та докази, надані відповідачем на заперечення цього факту.
Представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Богдашкіна Д.О., не визнаючи до судового засідання 05.01.2026 позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства ОСОБА_4 , зазначала, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_3 розірвала шлюб з ОСОБА_8 лише 17.10.2006 року, а тому її син – ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 - менше ніж за десять місяців після розірвання шлюбу - вважається таким, що народився від шлюбу його матері з ОСОБА_8 . За таких обставин представник відповідача вважає позовні вимоги щодо встановлення факту батьківства померлого ОСОБА_4 відносно дитини – ОСОБА_1 є безпідставними та недоведеними.
На спростування таких доводів представником позивача – адвокатом Сідельниковою О.Л. надано суду копію рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.05.2005 року (справа № 2-2248/05) – в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_8 про розірвання шлюбу, яке набрало законної 18.05.2005 року і в мотивувальній частині якого вказано, що з квітня 2004 року шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться (т. 1, а. с. 201). 
Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З огляду на вищевикладене суд вважає доведеним, що шлюбні відносини між ОСОБА_3 та її першим чоловіком – ОСОБА_8 були припинені в квітні 2004 року, шлюб між ними було розірвано за рішенням суду 18.05.2005 року, а тому народження ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_3 сина ОСОБА_1 (після трьох років припинення шлюбних відносин з ОСОБА_8 ) та послідуюча реєстрація цієї дитини у відповідності до вимог ч. 1 ст. 135 СК України - у графі відомостей про батька вказано прізвище ОСОБА_6 за заявою матері, що підтверджено Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану № 00044013583 від 12.03.2024 року (т. 1, а. с. 24-27), вказують на те, що ОСОБА_1 не може вважатися таким, що народжений від ОСОБА_8 .
Також представник відповідача – адвокат Богдашкіна Д.О., заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, вказувала на те, що ОСОБА_3 зверталася у 2017 році з позовом до ОСОБА_4 про визнання батьківства, стягнення аліментів на утримання дитини, проте ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.04.2018 року (справа № 2/336/6480/17) залишено без розгляду позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання батьківства, стягнення аліментів на утримання дитини. На думку представника відповідача така ухвала суду свідчить про недоведеність факту батьківства.
Суд не може оцінювати наявність такої ухвали суду як доказ недоведеності позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання батьківства, оскільки з мотивувальної частини ухвали видно, що позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання батьківства, стягнення аліментів на утримання дитини залишено без розгляду на підставі ч. 5 ст. 223 ЦПК України – у зв`язку з повторною неявкою учасників справи. Тобто, справа взагалі не розглянута судом по суті і обставини справи судом не встановлювалися, а повторна неявка учасників справи не свідчить про те, що позовні вимоги ОСОБА_3 були необґрунтованими або недоведеними (т. 1 а. с. 122-123).
З огляду на вищевикладене суд вважає, що дитина – ОСОБА_1 був народжений ОСОБА_3 у той період, коли вона не перебувала у будь-якому іншому шлюбі. 
При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (ч. 1 ст. 135 СК України).
Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду (ч. 2 ст. 125 CК України).
Батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України(ч. ч. 1, 2 ст. 128 СК України).
У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1 статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу (стаття 130 СК України).
Тлумачення статті 130 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2023 року у справі № 592/4443/17 (провадження № 61-9923св22) зазначено, що: «відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі вище перераховані докази в сукупності. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як докази для встановлення батьківства в суді можуть бути досліджені зокрема: листи, телеграми відповідача, в яких він повідомляє про можливість народження чи народження його дитини певною жінкою; заява відповідача за місцем роботи про надання йому відпустки у зв`язку з народженням дитини; показання свідків про виявлення відповідачем турботи про дитину та її матір, обрання імені дитини тощо. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина третя та четверта статті 12 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Рішення щодо визнання/встановлення батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Тобто при вирішені спору про встановлення факту батьківства мають враховуватись усі докази в сукупності.
З матеріалів справи видно, що на доказ факту спільного проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_4 однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу та народження ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок цих відносин ОСОБА_1 , представником позивача надано наступні письмові докази: фотографії з особистого архіву, характеристику з місця навчання дитини, скріншоти грошових переказів ОСОБА_4 на особистий банківський рахунок сина – ОСОБА_1 , з яких вбачається, що ОСОБА_4 відносився до дитини – ОСОБА_1 як до свого рідного сина, проводив з ним вільний час, приймав участь у його вихованні та навчанні, в школі цікавився його успішністю та поведінкою і неодноразово перераховував особисто сину (на банківський рахунок дитини, відкритий в банку «monobank») певні грошові кошти - у розумному розмірі, на «кишенькові» витрати дитини (т. 1, а. с. 15-19;40; т. 2, а. с. 18; 7-17).
Крім того, з наданих позивачем копій паспортів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається, що з серпня 2006 року вони були разом зареєстровані за одною адресою проживання: АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 31-35).
Вказані обставини також підтверджені показаннями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_9 у судовому засіданні 23.09.2025.
Також за клопотанням представника позивача судом було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу щодо визначення спорідненості між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є братами по лінії батька – ОСОБА_4 , але народжені від різних матерів.
Згідно з висновком експерта від 30.01.2025 року № СЕ-19/108-24/21180-БД «Біологічна спорідненість за чоловічою лінією успадкування генетичних ознак між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не виключається» (т. 1, а. с. 224-230).
Оцінюючи цей доказ, суд вважає за доцільне зазначити наступне. Генетична спорідненість між рідними (повнорідними) братами не тільки не виключається, а є біологічним фактом. Вони мають високий ступінь генетичної подібності. Проте генетична спорідненість між неповнорідними братами має менший ступінь генетичної подібності, оскільки діти успадковують певну кількість різних генів – кожний лише від своєї матері. Фраза «Біологічна/генетична спорідненість між братами не виключається» означає, що за результатами проведеного аналізу ДНК (зазвичай у досудовому порядку або для особистого використання) не було отримано достатньо доказів для категоричного спростування факту спорідненості. Це формулювання є обережним і має важливі юридичні та інтерпретаційні нюанси. Тобто, ймовірність спорідненості існує, а результат вказує на те, що профіль ДНК відповідає статистичній моделі спорідненості між братами, але рівень ймовірності (наприклад, 70%, 85% тощо) не досягає необхідного високого порогу (зазвичай понад 99%) для однозначного висновку. Проте 99% - це показник спорідненості, коли встановлюється батьківство, а на експертизу подано об`єкти дослідження безпосередньо ймовірного батька/матері та дитини. В разі визначення спорідненості між нерідними братами експерт не може категорично стверджувати ані «так, вони точно брати», ані «ні, вони не є братами». Експерт лише констатує, що генетичні дані не суперечать припущенню про спорідненість. 
Тобто, для суду такий висновок експерта не має прямої та безумовної доказової сили для встановлення юридичного факту спорідненості, але юридично цей документ підтверджує, що версія про спорідненість має право на існування, тому суд оцінює всі докази в їх сукупності.
Оцінюючи зазначені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що мати дитини – ОСОБА_3 проживала з ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу та вела з ним спільне господарство, від цих відносин у пари ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син – ОСОБА_1 , за життя ОСОБА_4 батьки спільно виховували і утримували його, ОСОБА_4 за життя називав позивача сином, що свідчить про визнання ним батьківства щодо нього, а тому суд вважає доведеним факт батьківства ОСОБА_4 відносно дитини – ОСОБА_1 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_3 , що узгоджується з правовими висновками наведеними в постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 543/738/16-ц та є підставою для задоволення цих позовних вимог.
При вирішенні доповнених позовних вимог ОСОБА_1 (в особі його представника – адвоката Сідельникової О.Л.), викладених у заяві про зміну предмету позову від 06.03.2025 року (т. 2, а. с. 1-2), суд виходить з того, що такі вимоги є похідними від встановлення факту батьківства ОСОБА_4 відносно дитини – ОСОБА_1 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_3 . 
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 р. № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідності до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
Згідно із ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1222 ЦК України встановлено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Положеннями статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ч. 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно з ч. 1 ст. 1269 цього ж Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який є батьком ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть (серія НОМЕР_2 ), виданого Шевченківським РАЦС у м. Запоріжжі 21.11.2023 року (т. 1, а. с. 28).
Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить наступне нерухоме майно:
- квартира за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 43,46 кв. м ;
- земельна ділянка - кадастровий номер 2324281900:07:018:0180, площею 7,042 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Запорізька область, Пологівський район, с/рада Інженерненська. 
Це підтверджено матеріалами спадкової справи № 21/2024, відкритої 18.01.2024 року у П`ятій запорізькій державній нотаріальній конторі на підставі заяви ОСОБА_2 (т. 1, а. с. 140-153).
Оскільки судом встановлено факт батьківства ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця міста Запоріжжя, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , стосовно сина: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , то вищевказане спадкове майно має бути поділено порівну (по 1/ 2 частині кожному) між синами спадкодавця – між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . 
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).
Таким чином, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання за ними права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину вищевказаного спадкового майна.
Під час розгляду справи (а саме 03.04.2025 року) ОСОБА_1 став повнолітнім, а тому суд не зазначає у вступній та резолютивній частині судового рішення відомостей про його матір – ОСОБА_3 як законного представника.
Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. 
В силу вимог статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір, що сплачений за квитанцією від 12.04.2024 в розмірі 1211,20 грн. (т. 1, а.с. 1) та відповідно до платіжної інструкції від 05.03.2025 у розмірі 11 805,31 грн. (т. 2, а.с. 19), а також судові витрати по проведенню судової молекулярно-генетичної експертизи за квитанцією від 24.12.2024 в розмірі 15 482,58 грн. (т. 1, а.с. 215).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76-81, 89, 141, 263, 264, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 128, 130 СК України, ст. ст. 328, 1218, 1222, 1223, 1261, 1268-1270 ЦК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі. 
Встановити факт батьківства ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця міста Запоріжжя, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , стосовно сина: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Внести зміни до актового запису від 17.04.2007 № 462 про народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 , вчиненого Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, де у графі «батько» вказати «громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ».
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування за законом на:
- 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 43,46 кв. м.;
- 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 2324281900:07:018:0180, площею 7,042 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Запорізька область, Пологівський район, с/рада Інженерненська.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме: 13 016,51 гривень судового збору та 15 482,58 гривень витрат на проведення проведенню судової молекулярно-генетичної експертизи.
Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються такі відомості:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_3 ; 
Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає: АДРЕСА_4 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя      Є.С. Боєв

19.01.26