П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 149/3601/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Олійник І.В. 
Суддя-доповідач - Смілянець Е. С. 
08 січня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Смілянця Е. С. 
суддів: Драчук Т. О.  Полотнянка Ю.П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департамент патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, 
В С Т А Н О В И В :
позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд із адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕНА № 5991010 від 22.10.2025 у справі про адміністративне правопорушення.
Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області рішенням від 14.11.2025 в задоволенні позову відмовив.
Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
Аргументами скарги зазначає, що оскільки відсутні докази керування транспортним засобом, а поліцейським порушено порядок розгляду справи, зокрема не забезпечено право на захист, тому наявні підстави для скасування оскаржуваної постанови. 
Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5991010 від 22.10.2025 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн за те, що 22.10.2025 об 11:38 год. по вул. Миру, 12 у с. Уланів він керував транспортним засобом "Renault Megane Scenic", н.з. НОМЕР_1 , із закритим номерним знаком, що не дає чітко визначити символи на відстані 20 м, чим порушено пп. в п. 2.9 ПДР, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 121-3 КУпАП (а.с. 11).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Так, порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно із ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
За змістом пп. в п. 2.9 ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.
Відповідно до ч. 1 ст. 121-3 КУпАП керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Як встановлено судом першої інстанції, оскаржувана постанова відповідає вимогам ч. 2 ст. 283 КУпАП. На виконання обов`язку доказування правомірності прийнятого рішення суб`єктом владних повноважень подано відзив на позовну заяву, а також відеозаписи із портативних відеореєстраторів (нагрудних камер) поліцейських, посилання на які міститься в п. 7 оскаржуваної постанови.
Змістом цих відеозаписів спростовуються доводи позивача про те, що він не керував автомобілем, оскільки на записах зафіксовано припаркований на проїзній частині транспортний засіб "Renault Megane Scenic", н.з. НОМЕР_1 , з увімкнутим двигуном, водій котрого, як було встановлено у подальшому ОСОБА_1 (власник автомобіля), вимнув двигун і який не заперечував факт керування, а навпаки пояснив : "їхав з Уланова, заправляв балон" (11:57 год. відеозапису).
Також на записах зафіксовано автомобіль "Renault Megane Scenic", буквенна комбінація перших двох літер номерного знака котрого заклеєна стрічкою синього кольору, що не дає можливості його ідентифікувати.
При цьому, ОСОБА_1 , не заперечував проти виявленого порушення та пояснив, що декілька днів тому приїхав з фронту, де дозволяється заклеювання номерного знака.
Крім того, відеозаписами із портативних відеореєстраторів зафіксовано дотримання поліцейським порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема роз`яснення ОСОБА_1 норми закону, яка передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення, роз`яснення ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення, прийняте рішення, а також порядок його оскарження.
На відеозаписах видно, що поліцейський пропонував водієві викликати адвоката, на що ОСОБА_1 відповів: "де я зараз його знайду" (12:01 год. запису). Також поліцейський з`ясовував коли саме ОСОБА_1 бажає скористатися допомогою адвоката під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, чи для оскарження прийнятої постанови, чітку відповідь надано не було.
Отже, ОСОБА_1 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення було роз`яснено право на захист та можливість залучити адвоката, однак активних дій щодо залучення адвоката не було, а право на захист позивач реалізував під час оскарження постанови в судовому порядку.
Тобто, під час розгляду справи позивача ознайомлено з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, а за наслідками розгляду винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. На підтвердження прийнятого рішення відповідачем надано відеозаписи з портативних відеореєстраторів (нагрудних камер) поліцейських.
Поряд з цим, поліцейським під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача дотримано порядок розгляду, враховано обставини, що мають значення для прийняття такого рішення, враховано й те, що водій їхав із частково заклеєним номерним номерним знаком не безпосередньо з фронту, а декілька днів потому, отже мав змогу усунути порушення. Також поліцейським роз`яснено права, строк і порядок оскарження постанови. Відтак, підстави для скасування постанови - відсутні.
Доводи апеляційної скарги, що оскільки відсутні докази керування транспортним засобом, тому відсутні підстави для притягнення до адміністративної відповідальності, колегія суддів із врахуванням вище зазначеного вважає необґрунтованими, оскільки позивач проживає в с. Сальниця Хмільницького району, а правопорушення було виявлено в с.Уланів Хмільницького району, ОСОБА_1 не навів обґрунтувань чому він перебував за кермом власного автомобіля із включеним двигуном саме в с.Уланів, а також хто був за кермом його автомобіля рухаючись з с.Сальниця до с.Уланів, тому на думку суду позивач не спростував факт керування власним автомобілем з порушенням правил дорожнього руху.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14 листопада 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Драчук Т. О.    Полотнянко Ю.П.