Справа № 347/1463/25 
Провадження № 22-ц/4808/55/26 
Головуючий у 1 інстанції ДРАЧ Д. С. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 січня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої   Томин О.О.,
суддів:   Бойчука І.В., Пнівчук О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Косівського районного суду від 08 жовтня 2025 року, ухвалене в складі судді Драч Д.С. в м. Косові, у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписала Анкету-заяву № б/н від 08.11.2010 та приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms. Таким чином, між сторонами був укладений договір шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору.
На підставі Анкети-заяви відповідачці відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 41000,00 грн.
Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідачка отримала кредитну картку номер – НОМЕР_1 , строк дії – 09/14, тип – «Універсальна».
Після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору відповідачка здійснила дії щодо проведення її активації, користувалася карткою, а також отримувала кредитні кошти з власної ініціативи, що свідчить про укладення між сторонами кредитного договору.
Зазначено, що з долученої до позовної заяви копії виписки про рух коштів убачається, що відповідачці було встановлено кредитний ліміт, а також мали місце факти використання нею коштів, а отже – й отримання кредитної картки, оскільки проведення зазначених операцій є неможливим без її наявності.
ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами і частково сплачувала заборгованість за договором. Отже, визнала укладення кредитного договору та погодилася з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на виконання останнього, у тому числі щодо сплати відсотків.
Після спливу строку дії першої картки з метою можливості користування рахунком відповідачкою додатково отримано наступні картки: кредитна картка номер - НОМЕР_2 , строк дії – 02/17, тип – «Універсальна»; кредитна картка номер - НОМЕР_3 , строк дії – 07/20, тип – «Універсальна»; кредитна картка номер - НОМЕР_4 , строк дії – 01/21, тип – «Універсальна».
В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки на 42,0% річних.
Відповідачка завжди мала на сайті банку та у додатку Приват24 вільний доступ до умов обслуговування кредитних карток, які банк постійно пропонує клієнту для ознайомлення огляду кожного наступного разу, коли відбуваються навіть незначні зміни. 
У зв`язку зі змінами у законодавстві ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту від 20.12.2021, в якому також є інформація про відсоткові ставки по кредитуванню за картковим рахунком. Жодних заперечень щодо розміру відсоткової ставки від відповідачки не надходило, при цьому вона частково погашала заборгованість.
Згодом, 12.08.2021 відповідачка підписала власноруч на планшеті Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої отримала додаткову кредитну картку номер - НОМЕР_5 , строк дії – 02/25, тип – «Універсальна». Крім того, сторонами були погоджені інші суттєві умови користування. На момент підписання вищевказаної заяви заборгованість ОСОБА_1 становила 1765,6 грн.
Починаючи з 12.08.2021 відсотки нараховувалися відповідно до підписаної заяви у розмірі 42%.
Так, за погодженою ставкою банком нараховано відсотки у розмірі 6250,30 грн.
У зв`язку з початком повномасштабного вторгнення та збройної агресії російської федерації банк у березні 2022 року скасував відсоткову ставку, а в подальшому з 01.04.2022 відсоткова ставка була поступово повернута до погодженого розміру.
Таким чином, банк у повному обсязі виконав зобов`язання за договором, надавши ОСОБА_1 доступ до кредитних коштів у межах установленого ліміту шляхом відкриття рахунку та видачі кредитних карток. Однак відповідачка, зобов`язавшись повертати використаний кредит щомісячними мінімальними платежами, належним чином цього не виконувала і продовжує ухилятись від такого.
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на 23.06.2025 ОСОБА_1 має заборгованість 30951,30 грн, яка складається з наступного: 24701,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 6250,30 грн – заборгованість за простроченими відсотками.
З огляду на викладене, просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.11.2010 у розмірі 30951,30 грн станом на 23.06.2025, що складається із: 24701,00 грн – заборгованість за тілом кредиту; 6250,30 грн – заборгованість за простроченими відсотками.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Заочним рішенням Косівського районного суду від 08 жовтня 2025 року позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 08.11.2010 станом на 23.06.2025 в сумі 24701 грн та судовий збір в сумі 1933,32 грн 32 коп. Решту позовних вимог залишено без задоволення.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
Не погоджуючись із вказаним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу. Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставин справи.
Вказує, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що сторони у письмовому вигляді обумовили ціну договору, встановлену у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення строків виконання договірних зобов`язань.
ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву № б/н від 08.11.2010 та приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та була розміщена на офіційному сайті банку https://privatbank.ua/terms. Відповідачка не могла приєднатися до іншої редакції, оскільки це умови публічного договору.
Таким чином, відповідно до норм законодавства, з моменту підписання відповідачкою заяви між сторонами був укладений договір шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору.
На підставі вищевказаної анкети-заяви ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 41000,00 грн, що підтверджується долученими до позовної заяви копіями довідки про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку та виписки по рахунку.
У процесі користування рахунком 12.08.2021 відповідачем підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої отримано додаткову кредитну картку номер - НОМЕР_5 , строк дії – 02/25, тип Універсальна, а також погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». При цьому, на момент підписання зазначеної вище Заяви заборгованість відповідача становила 1765,6 грн, що вбачається із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості.
Тобто, відповідач була належним чином повідомлена про умови кредитування зокрема щодо сплати відсотків. Починаючи з 12.08.2021 відсотки нараховувалися відповідно до підписаної відповідачем заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно п. 1.3 у розмірі 42%. При цьому за погодженою ставкою банком нараховано відсотки у розмірі 6250,30 грн.
Отже, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті.
Враховуючи те, що за ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, відсутність підпису ОСОБА_1 в Умовах, за наявності її письмового підтвердження про те, що вона ознайомлена у письмовому вигляді та згідна з Умовами і Тарифами, що Заява разом із Умовами та Тарифами складають договір про надання банківських послуг, не є підставою вважати, що Умови укладені поза межами договору та є недопустимими доказами. Відповідачка, підписуючи Анкети-заяви Банку, приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг.
Наголошує, що банк надав до суду виписку з карткового рахунку, з якої чітко вбачається, що відповідачці було встановлено кредитний ліміт та що вона користувалася грошовими коштами, а отже, отримала кредитну картку, оскільки проведення таких операцій є неможливим без її наявності. З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів вбачається, що відповідачка частково сплачувала заборгованість за договором. Виписка з карткового рахунку та розрахунок заборгованості містять інформацію про рух коштів і є належними та допустимими доказами у справі.
Розрахунок заборгованості відповідачкою не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічна експертиза у справі не призначалася.
Просить суд оскаржуване заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Позиція інших учасників справи
Відповідачка своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 6 статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 30951,3 грн, тобто ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, справа є малозначною в силу прямої вказівки закону.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване заочне рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.
Фактичні обставини справи
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 08.11.2010 ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якої їй відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом в розмірі 5000 грн, обрано платіжну карту кредитку «Універсальна» (а.с. 11-12).
12.08.2021 відповідачкою підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, з наявної в матеріалах справи копії якої вбачається, що клієнтом є ОСОБА_1 , опис фінансової послуги: відкриття та обслуговування поточного рахунку, споживче кредитування. Цією Заявою визначені: істотні умови Договору «Кредитні карти», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка»; основні умови кредитування; інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача (в т.ч. процентна ставка, відсотків річних); реальна річна процентна ставка, відсотків річних; порядок повернення кредиту тощо. Вбачається, що процентна ставка, відсотків річних 42,0% - для карт «Універсальна» (а.с. 13-34).
Відповідно до копії довідки АТ КБ «ПриватБанк» № 0000004522656160 від 24.06.2025 про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки за номером – НОМЕР_1 , оформленої на ОСОБА_1 , старт карткового рахунку розпочався 08.11.2010, кредитний ліміт поступово збільшувався, станом на 20.12.2021 складав 41000 грн.
Згідно з копією довідки АТ КБ «ПриватБанк» № 0000004522655971 від 24 червня 2025 року між сторонами був укладений кредитний договір № б/н, у межах якого відповідачці було надано кредитні картки: НОМЕР_1 – дата відкриття: 08.11.2010 – термін дії: 09/14 – тип картки: Карта «Універсальна»; НОМЕР_2 – дата відкриття: 13.02.2013 – термін дії: 02/17 – тип картки: Карта «Універсальна» з фото; 4149439394383453 – дата відкриття: 27.01.2017 – термін дії: 07/20 – тип картки: Карта «Універсальна»; НОМЕР_4 – дата відкриття: 23.02.2017 – термін дії: 01/21 – тип картки: Карта «Універсальна» з фото; 5457082237477786 – дата відкриття: 12.08.2021 – термін дії: 02/25 – тип картки: Карта «Універсальна» з фото.
У Паспорті споживчого кредиту, підписаного ОСОБА_1 20.12.2021 о 19 год. 40 хв., визначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, інша додаткова інформація. Зокрема, визначено, що для типу кредитного продукту картки «Універсальна» процентна ставка поза межами пільгового періоду, відсотків річних – 42%, тип процентної ставки – фіксована.
Також до матеріалів справи долучено світлокопії паспорта відповідачки.
Відповідно до копії виписки за договором № б/н за період з 08.11.2010 по 24.06.2025 ОСОБА_1 активно здійснювала операції з використанням банківських карток (кредиток), у тому числі отримувала та використовувала кредитні кошти. Станом на 16.06.2025 загальна сума залишку після операцій становила: - (мінус) 30951,30 грн.
Із копій розрахунків заборгованості за договором № б/н від 08.11.2010, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 31.05.2015, 30.06.2019 та 23.06.2025 встановлено, що відповідачка здійснювала часткові внески на кредитний рахунок, однак своєчасно не надала Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим станом на 23.06.2025 утворилася заборгованість у розмірі 30951,30 грн, яка складається із: 24701,00 грн – заборгованість за тілом кредиту; 6250,30 грн – заборгованість за простроченими відсотками.
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що банком доведено його право на повернення відповідачем фактично отриманих кредитних коштів. Однак, позичальниця не підписала жодного документу, який би обумовлював порядок та умови нарахування і сплати процентів та штрафних санкцій. Тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Отже, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з позичальником АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.
Апеляційний суд не погоджується із таким висновком в частині відмови у стягненні відсотків за користування кредитом, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобов`язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
З матеріалів справи вбачається, що 08.11.2010 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви від 08.11.2010 (а.с. 11-12).
Також з матеріалів справи вбачається, що відповідачкою 12.08.2021 було підписано за допомогою електронного підпису (стилусом на планшеті у відділенні Банку) Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 13-34).
Згідно пункту 3 Заяви Банк та Клієнт (далі разом іменовані «Сторони») узгодили при наданні Банком будь-яких послуг Клієнту, в т.ч., але не виключно, послуг з переказу коштів, укладення між Сторонами кредитних договорів та будь-яких інших правочинів використання простого електронного підпису. Сторони визнають простим електронним підписом такі способи підписів Клієнта: OTPпароль, QR-код, кнопки «Підпис», «Підписав», «Підтверджую», «Ознайомився» тощо у програмних комплексах, мобільних додатках або на офіційних сайтах Банку у мережі Інтернет, де Клієнту надається технічна можливість ознайомитися з умовами надання відповідної послуги та підписати відповідний договір, дати доручення Банку на здійснення операції з переказу коштів тощо, або якщо інтерфейс відповідного ПК Банку дає Клієнту змогу зробити однозначний висновок про суть операції, доручення на здійснення якої Клієнт надає Банку шляхом підписання способами, що узгоджені Сторонами вище. Сторони визнають правочини у вигляді електронних документів із використанням зазначених простих електронних підписів дійсними та обов`язковими для Сторін та такими, що не потребують додаткового підтвердження. При здійсненні будь-якої операцій та правочинів між Сторонами за допомогою ОТР-паролю як простого електронного підпису Сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу Клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження Клієнтом здійснення операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту Банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому Банком ОТП-паролю на фінансовий номер телефону Клієнта. Сторони узгодили, що Банк самостійно приймає рішення про застосування того чи іншого виду електронного підпису.»
Сторони визнають правочин у вигляді електронних документів із використанням зазначених простих електронних підписів дійсними та обов`язковими для сторін та такими, що не потребують додаткового підтвердження.
Сторони узгодили тип кредиту – кредитна лінія; розмір кредитного ліміту встановлений не перевищує: 50000 грн для карт «Універсальна», 75000 грн для карт «Універсальна Gold»; строк кредитування – 12 місяців з пролонгацією (п. 1.2 Заяви).
Також Сторони узгодили, що процентна ставка становить 42,0% річних – для карт «Універсальна», 40,8% річних – для карт «Універсальна Gold»; тип процентної ставки – фіксована; змінюваної ставки немає (п. 1.3 Заяви).
В Анкеті-заяві від 08.11.2010 позичальником зазначено карта – платіжна картка кредитка «Універсальна».
Тобто, відповідачка підписавши вказану заяву, погодилась зі всіма істотними умовами кредитування, а саме отримання кредитного ліміту, умови погашення заборгованості, розмір відсотків і відповідальність за прострочення чергового платежу, оскільки під час підписання заяви приєднання, відповідачу було відомо про всі умови кредитування.
Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов.
А висновки суду першої інстанції про те, що анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, підписана сторонами, не містить інформації яку саме картку виявив бажання оформити позивальник, тому нарахування відсотків за умовами певного виду кредитної карти «Універсальна» - безпідставне, спростовуються вищевказаними даними, відтак, суперечать вказаним матеріалам справи.
Також апеляційний суд вважає, що підписавши 12.08.2021 Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг за допомогою електронного підпису, а саме стилусом на планшеті у відділенні Банку, відповідачка добровільно погодилась на запропоновані їй умови кредитування та взяла на себе відповідні зобов`язання, зокрема по оплаті процентної ставки за користування кредитними коштами.
І у відповідності до вищевказаних норм права, така є договором у розумінні цивільного законодавства.
АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі.
Відповідачка не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за основним зобов`язанням та відсотками, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.
Користування ОСОБА_1 кредитними коштами підтверджується випискою по рахунку та у судовому порядку даний кредитний договір недійсним не визнавався.
Таким чином висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову у частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 6250,30 грн не відповідає діючому цивільному законодавству та матеріалам справи.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Щодо суті апеляційної скарги
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції задовольняє позовну заяву в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами в межах заявлених позовних вимог.
Оскільки суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, є підстави для скасування оскаржуваного рішення у частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами і ухвалення нового судового рішення у цій частині.
В частині стягнення тіла кредиту 24701,00 грн рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Щодо судових витрат
Відповідно до положень частини першої ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 13 даної статті передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Таким чином, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн за подання позову та 3633,60 грн за подання апеляційної скарги, а всього – 6056,00 грн сплаченого судового збору.
Згідно вимог пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому судове рішення у цій справі в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.
Заочне рішення Косівського районного суду від 08 жовтня 2025 року в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками та стягненні судового збору скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570, юридична адреса: вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.11.2010 у вигляді заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 6250 (шість тисяч двісті п`ятдесят) грн 30 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570, юридична адреса: вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ) судовий збір за подання позову та за подання апеляційної скарги у розмірі 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн. 00 коп.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2. ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча:         О.О. Томин
Судді:          І.В. Бойчук
О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 08 січня 2026 року.