Справа № 491/840/24
УХВАЛА 

01 лютого 2026 року Ананьївський районний суд Одеської області
в складі: головуючої судді – ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження: 
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ананьїв клопотання прокурора Любашівської окружної прокуратури ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №12024162360000279, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 липня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новогеоргіївка Ананьївського району Одеської області, українця, громадянина України, не працюючого, співмешкає, з базовою середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий відповідно до положень ст.89 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває кримінальне провадження №12024162360000279, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 липня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 Кримінального кодексу України.
01 лютого 2026 року до суду надійшло клопотання прокурора Любашівської окружної прокуратури ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженні про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ..
Згідно клопотання, ОСОБА_4 27 липня 2024 року близько 16 години 00 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вирішив вчинити самовільну рубку дерев у лісовому масиві (захисне лісове насадження) за межами села Жеребкове Подільського району Одеської області з метою їх подальшого використання на власну користь. Цього ж дня, 27 липня 2024 року близько 17 години 00 хвилин, ОСОБА_4 з метою реалізації свого злочинного умислу, на автомобілі марки «ЛУАЗ 969М», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , прибув до лісового масиву (захисне лісове насадження), розташованого вздовж залізничної колії, прив`язка 47 км+400-47км+500 (по правій стороні колії) перегону «Заплази-Жеребкове», в межах 88 виділу 4 пікету, адміністративна територія Ананьївської міської ради, який перебуває у постійному користуванні акціонерного товариства «Українська залізниця». В цей же день та час ОСОБА_4 , перебуваючи в лісовому масиві, розташованому вздовж залізничної колії, перегону «Заплази-Жеребкове», в межах 88 виділу та 4 пікету, прив`язка 47 км+400-47км+500 (по правій стороні колії), адміністративна територія Ананьївської міської ради, який перебуває у користуванні акціонерного товариства «Українська залізниця», реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на самовільну рубку дерев, у порушення вимог ст.13 Конституції України, ст.ст.1, 4, 7, 69 Лісового кодексу України, ст.10 Закону України «Про рослинний світ», ст.60 Закону України «Про охорону природного навколишнього середовища», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України «Про врегулювання питань щодо використання лісових ресурсів» від 23 травня 2007 року за №761, при відсутності спеціального дозволу на використання лісових ресурсів (лісорубного квитка), тобто, не маючи права здійснювати порубку дерев на зазначеній ділянці, діючи умисно, з метою особистого збагачення, порушуючи встановлений порядок охорони раціонального використання і відтворення лісових насаджень, як важливого елементу навколишнього природного середовища, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, за допомогою заздалегідь приготованого знаряддя правопорушення – власної бензинової пили марки «ШТІЛЬ», незаконно спиляв 2 (два) сироростучих дерева породи «Дуб звичайний» та 1 (одне) сироростуче дерево, породи «Акація біла» до ступеня припинення їх росту, шляхом повного відокремлення від кореню з діаметром пнів: 1) «Дуб звичайний» - 54,5 см, «дуб звичайний» - 66.5 см, «акація біла» - 25,5 см, які в подальшому обрізав на декілька частин за допомогою своєї бензинової пили марки «ШТІЛЬ». Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив акціонерному товариству «Українська залізниця» матеріальну шкоду на загальну суму 57645 гривень 30 копійок, що у двадцять і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та, як вбачається з примітки до ст.246 КК України, є істотною шкодою. У підготовче судове засідання обвинувачений ОСОБА_4 не з`явився. Судове засідання неодноразово відкладалось через неявку обвинуваченого. Ухвалою суду від 10 лютого 2025 року за клопотанням прокурора до обвинуваченого ОСОБА_4 було застосовано примусовий привід на 20 лютого 2025 року, виконання якого було доручено СПД №1 ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області. Привід обвинуваченого виконано не було у зв`язку з відсутністю ОСОБА_4 за місцем мешкання, перебуванням його у розшуку через самовільне залишення військової служби. Водночас 28 травня 2025 року до суду прокурором для долучення до матеріалів справи направлено копії документів, які отримані з військової частини НОМЕР_2 та СПД №1 ВП №1 Подільського РУП ГУ НП в Одеській області стосовно ОСОБА_4 .. Згідно вищевказаних документів вбачається, що ОСОБА_4 увільнений від займаної посади через самовільне залишення військової частини. З наведеного вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово викликався в судові засідання, однак не з`являвся до суду та про причини нявки суду не повідомляв. Ухвала суду про примусовий привід обвинуваченого виконана не була, оскільки він відсутній за місцем свого мешкання та його місцезнаходження невідоме. Вищевказане дає підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 свідомо ухиляться від явки до суду, оскільки останньому відомо про перебування кримінального провадження відносно нього в суді. Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України); перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом (п.4 ч.1 ст.177 КПК України); вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК). Відсутність міцних соціальних зав`язків за місцем мешкання, самовільне залишення військової служби, схильність до вчинення кримінальних правопорушень, дозволяє обвинуваченому ОСОБА_4 залишити місце проживання та переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вказане свідчить про наявність ризиків, передбачених у п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належне виконання ОСОБА_4 покладених на нього згідно кримінального процесуального законодавства України обов`язків та запобігти зазначеним ризикам. Вищевикладене в сукупності свідчить, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 та обмеження його конституційних прав, у даному випадку є виправданим з точки зору суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини і такими, що відповідає практиці ЄСПЛ.
У зв`язку з наведеним прокурор звернувся до суду з даним клопотанням та просить обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
У судовому засіданні прокурор Любашівської окружної прокуратури ОСОБА_5 клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив факт ухилення від явки на виклики суду, перебував весь час на заробітках у м. Одеса, не проживаючи за місцем реєстрації. При цьому просив обрати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Перевіривши надане прокурором клопотання та дослідивши матеріали справи, заслухавши думку прокурора ОСОБА_5 , який підтримав своє клопотання, обвинуваченого ОСОБА_4 , який підтвердив факт ухилення ним від явки на виклики суду, однак просив обрати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.
Судом встановлено, що 02 червня 2025 року прокурор Любашівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5 подав до суду клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.
Одночасно з клопотанням про обрання запобіжного заходу прокурором було подано клопотання про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою суду від 06 червня 2025 року клопотання прокурора було задоволено - надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в судовому засіданні в Ананьївському районному суді Одеської області. Цією ж ухвалою було зупинено судове провадження у справі.
03 грудня 2025 року прокурор Любашівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5 подав до суду клопотання про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з тим, що строк дії ухвали Ананьївського районного суду Одеської області від 06 червня 2025 року, якою надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою його приводу, відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.190 КПК України втрачає законну силу по закінченню шести місяців із дати її постановлення, тобто, 06 грудня 2025 року.
Ухвалою суду від 03 грудня 2025 року провадження у справі було відновлено.
Ухвалою суду від 04 грудня 2025 року клопотання прокурора було задоволено - надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в судовому засіданні в Ананьївському районному суді Одеської області. Цією ж ухвалою було зупинено судове провадження у справі.
Відповідно до доданого до клопотання прокурора листа Відділу поліції №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області 31 січня 2026 року о 15 годині 50 хвилин згідно ухвали Ананьївського районного суду Одеської області від 04 грудня 2025 року в порядку ст.191 КПК України було затримано ОСОБА_4 .. 
Також до клопотання прокурора додано протокол від 31 січня 2026 року затримання ОСОБА_4 на підставі ухвали суду про дозвіл на затримання.
01 лютого 2026 року ОСОБА_4 згідно протоколу затримання від 31 січня 2026 року був доставлений до Ананьївського районного суду Одеської області для участі у розгляді клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд вважає, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, а саме у незаконній порубці дерев у захисних лісових насадженнях, що заподіяло істотну шкоду.
Також в судовому засіданні встановлено, що прокурором доведено наявність ризиків, які слугували підставою для звернення до суду з клопотанням про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Частиною 2 ст.177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Суд вважає, що в судовому засіданні доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор, а саме:
Існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, що без застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 може переховуватись від суду, оскільки він обвинувачується у скоєнні нетяжкого злочину за який передбачено покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк до трьох років, оскільки суд бере до уваги той факт, що ОСОБА_4 неодноразово не з`явився на виклик суду, а тому відносно нього було постановлено ухвалу про надання дозволу на затримання з метою участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та оголошено його в розшук. 
Існує ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України, що ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом. 
Існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення. 
Зазначене в сукупності вказує на необхідність застосування відносно ОСОБА_4 більш суворого запобіжного заходу, а саме, тримання під вартою, що забезпечить виконання ним його процесуальних обов`язків, а також такий вид запобіжного заходу слугуватиме для запобігання спробам ОСОБА_4 переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом.
Частиною 1 ст.178 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
При цьому, з санкції ч.1 ст.246 КК України вбачається, що ОСОБА_4 загрожує покарання, зокрема, у вигляді позбавленням волі на строк до трьох років.
Частиною 1 ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 1) до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує; 2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину; 3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину; 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; 5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки; 6) до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 7) до особи, стосовно якої надійшло прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, у порядку і на підставах, передбачених розділом IX-2 цього Кодексу.
При цьому, з клопотання та матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 підпадає під визначення особи, до якої може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачене п.3 ч.2 ст.183 КПК України, як раніше не судима особа відповідно до ст.89 КК України, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду.
Суд вважає, що при розгляді клопотання доведено, що наявні ризики, передбачені п.п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які є підставою для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім того суд враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його неодноразові неявки на виклик суду, у зв`язку з чим судом було оголошено його розшук, відсутність міцних соціальних зв`язків.
Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, суд приходить до висновку, що до ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею
Згідно ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, його матеріальний та соціальний стан, суд вважає можливим визначити розмір застави 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (10х3328 грн.= 33280 грн.), в разі внесення якої він підлягає звільненню з-під варти.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.32, 110, 131, 132, 176-179, 182-184, 186, 193-194, 196- 197, 315, 331, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Любашівської окружної прокуратури ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новогеоргіївка Ананьївського району Одеської області, українця, громадянина України, не працюючого, співмешкає, з базовою середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого відповідно до положень ст.89 КК України – задовольнити.
Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ "Одеський слідчий ізолятор". 
Строк дії ухвали суду становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту затримання, тобто з 15 години 50 хвилин 31 січня 2026 року.
Ухвала суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію о 15 годині 50 хвилин 31 березня 2026 року.
У разі внесення застави в сумі 33280 (тридцять три тисячі двісті вісімдесят) гривень, що становить 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, обвинувачений ОСОБА_4 підлягає негайному звільненню з-під варти з покладенням на нього обов`язків:
1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
4) утримуватися від спілкування у кримінальному провадженні з потерпілими та свідками;
5) прибувати до прокурора, суду за викликом, у зв`язку з реалізацією завдань кримінального провадження.
У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до прокурора, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя:                        ОСОБА_1 

Копію цієї ухвали мені вручено «____» ___________ 2026 року о «___» год. «_______» хв.

Обвинувачений ОСОБА_4